U "Njujork Heraldu",
u broju od 26. novembra 1911....
pojavio se članak o vešanju tri čoveka.
Pogubljeni su zbog ubistva Sir E. V. Godfrija.
Muža, oca, apotekara...
i poštovanog građanina, stanovnika...
Grinberi Hila u Londonu.
Ubila su ga tri beskućnika,...
a motiv je bio pljačka..
Otkriveno je da su to bili...
Džozef Grin...
Stenli Beri...
i Danijel Hil
Grin, Beri, Hil.
I voleo bih da mislim da je to bila slučajnost.
U članku u časopisu "Reno Gazete"...
iz juna 1983....
stoji priča o požaru...
vodi koja ga je trebala ugasiti...
i o roniocu koji se zvao Delmer Darion.
Radio je u "Nugetu", hotelu i kasinu u Rinu u Nevadi.
Radio je na stolu za blekdžek.
Voljen i poštovan...
Delmer je bio ljubitelj rekreacije i sporta,
ali prava mu je strast bilo ronjenje u jezeru.
Veštak je utvrdio da je Delmer umro od srčanog udara...
negde između jezera i drveta.
Ali najzanimljivija činjenica u celoj priči
je bilo samoubistvo Krega Hensena idućeg dana.
Bio je dobrovoljni vatrogasac, otac 4 dece...
i nije pio.
Gdin. Hensen bio je pilot aviona koji je slučajno
Delmera Dariona podigao iz vode.
Da priča bude zanimljivija, životom izmučeni Hensen...
sreo se s Delmerom Darionom samo dva dana pre toga..
- Treba mi samo dvojka.
- U redu. Samo to ti treba.
- To je osmica.
- Drago mi što ti se sviđa moj rad. Trenutak istine.
Zbog tereta krivice
i prevelike slučajnosti
Kreg Hansen se ubio.
A ja pokušavam verovati...
da je sve to bila slučajnost.
Priča koju je ispričao 1961., na dodeli nagrada
Američkog društva za sudsku medicinu,
predsednik društva, Dr. John Harper,
započela je pričom o običnom pokušaju samoubistva.
Priča o sedamnaestogodišnjem Sidniju Berindžer
iz Los Anđelesa dogodila se 23. marta 1958.
Veštak je izjavio kako je neuspešno samoubistvo
iznenada postalo uspešno ubistvo.
Da objasnim: samoubistvo je potvrđeno pismom koje
se nalazilo u desnom džepu Sidnijevih pantalona.
U isto vreme kad je stajao na devetospratnici,
tri sprata ispod bila je svađa.
Susedi su, kao i obično, čuli svađu stanara
koji su, kako je za njih bilo uobičajeno,
pretili jedan drugome sačmarom
ili nekim drugim vatrenim oružjem.
- Upucaću te!
I u trenutku kada je puška slučajno opalila...
- Šupčino!
Sidni je baš prolazio.
- Šta!
- Zaćuti, jebote!
Da stvar bude bolja, posvađani stanari bili su...
Fej i Artur Berindžer...
Sidnijevi majka i otac.
Kada su joj nakon dužeg istraživanja izrekli optužbu,
Fej Berindžer se zaklinjala kako nije znala da je puška napunjena.
- Uvek mi preti puškom, ali je ne držim napunjenu.
- I vi niste napunili pušku?
- Zašto bih punio pušku?
Dečak, stanar zgrade i prijatelj Sidnija Berindžera
izjavio je kako je šest dana ranije, video kako pune pušku.
- Riki, dođi na trenutak.
Izgleda kako su neprestane nasilne svađe bile previše za Sidnija.
A s obzirom da svađe nisu prestajale
Sidni je odlučio je da nešto učini.
- Rekao je kako želi da se pobiju,
a kako su to i oni sami želeli
on će im u tome pomoći. Kad već to toliko žele.
Sidni Berindžer skače s krova devetospratnice.
Njegovi se roditelji svadaju tri sprata niže.
Majčin slučajan hitac pogađa Sidnija u stomak
u trenutku kada on prolazi pored prozora na šestom spratu.
Ubijen je odmah, ali i dalje pada....
kako bi, pet katova nize, doznao
da postoji sigurnosna mreža, postavljena tri dana pre
za perače prozora, koja bi mu spasila život
da nije imao rupu u stomaku.
I tako je Fej Berindžer optužena za ubistvo svog sina,
a Sidni Berindžer je proglašen kao saučesnik u svom ubistvu.
A skromno mišljenje vašeg naratora je
da ovo nije nešto što se "događa".
To ne može biti "jedna od onih stvari".
To, molim vas, ne može biti to.
Ne mogu da kažem šta želim.
To nije bila slučajnost.
A takve se stvari događaju stalno...
M A G N O L I J A
- U ovoj velikoj igri koju životom zovemo
ne postoje stvari kojima se nadate ili koje zaslužujete
već ono što uzmete.
Ja sam Frenk Tidžej Mekej, majstor "kolačića"...
autor tehnike "Zavedi i uništi".
koja Vam je sada dostupna na audio i video kasetama.
"Zavedi i uništi" naučiće Vas tehnikama koje će Vam pomoći
da Vam svaka žestoka plavuša jednostavno curi po Vašem ukrućenom.
Najbitnija stvar? Jezik.
Čaroban ključ za otključavanje ženskog analitičkog uma
koji će Vas dovesti do njenih nadanja, želja...
strahova, strasti i njenih slatkih gaćica.
Naučite kako Vašu dragu pretvoriti u "prijateljicu",
Vašu seksa gladnu robinju.
"Zavedi i uništi" Vam garantuje povratak novca,
a dovešće Vas do stanja transa kroz koji ćete
taj prljavi sok dobiti u najkraćem mogućem roku.
Koliko još puta morate čuti...
tu izlizanu frazu:
- Onda?
- "Ali ja ne osećam tako prema tebi!".
- Preko trideset godina Amerika je
odgovarala na pitanja s Džimijem Gatorom,
američkom legendom i televizijskom ikonom.
Džimi ovog nedelje slavi 12000 sati emitovanja uživo.
- Zar je zaista već toliko prošlo?
- On je porodični čovek, koji je oženjen već četrdeset godina,
ima dvoje dece i jedno unuče na putu.
Svakog smo dana zajedno kako bi prisustvovali dvoboju
između Džimija i vrlo posebnih klinaca.
I, naravno, nadamo se još trideset godina uspešnog emitovanja.
- Ja sam Džimi Gator.
- Donald V. Vinikot.
1911. Severna Amerika. Južna Amerika.
Odgovor je četiri. Dvadeset dva. Gravitacija.
Odgovor je:"Život Semjuela Džonsona.".
- Idemo! To si trebao učiniti još pre deset minuta.
- Trebamo još pseće hrane. - Pričaj u autu.
Slušaj, danas imam ozbiljnu audiciju.
Hajde? Šta? I to nosiš?
- To mi treba.
- Nije mi jasno šta će ti četiri torbe knjiga za školu?
Nema razloga za ovolike torbe.
Budi spreman u 14:00. - Ali mora biti u 13:30.
- Rekao sam ti da imam audiciju. Neću stići do 14:00.
Uzmi stvari. Moram ići. Volim te.
- I ja tebe volim.
- Da li znaš odgovor Doni?
- Znam Džimi. Prometej.
- Tačno!
- Kako se osećaš Doni?
KVIZ KLINAC DONI SMIT 1968.
KVIZ KLINAC DONI SMIT DANAS
- Jako uzbuđeno!
Kladim se da nema mnogo ljudi mojih godina s protezama.
- Bio si tako sladak na onom kvizu.
- Kladim se da sada ne možeš odgovarati.
- Spremni smo Doni. - U redu.
- Vidimo se sutra ujutro.
Juriš okolo ko' lud ?
- Zakasniću na posao.
- Kviz Klinac Doni Smit!
- I kako smo danas?
- Jebeno sranje, eto kako je.
Jebeno žaljenje.
Činimo sve te stvari, hodamo kroz život.
Trebaću tvoju pomoć, Fil.
Danas mi moraš pomoći oko nečeg. - Sve ću učiniti, Erl.
- Njegov si lekar, eto zašto!
- Reci mi nešto.
- Treba mu još lekova. Jebi ga.
Treba mu još lekova, a ja želim neke odgovore...
i zato dolazim k tebi.
- Dobro jutro, Linda.
- Volim te, ljubavi.
Vraćam se uskoro. Moram obaviti neke stvari.
Moram nešto proveriti i odmah se vraćam.
Jebem ti!
- Pritisnite jedan ako želite čuti opis određene osobe
ili dva ako želite ostaviti svoju poruku.
Halo. Ovde Džim. Radim u policiji. Policajac sam u L.A.
i zaduzen sam za područje Severnog Holivuda.
Volim svoj posao i volim ići u bioskop.
Pokušavam ostati u kondiciji s obzirom da moj posao to zahteva.
U dobrom sam stanju, ako vas to zanima.
Imam 32 godine, visok sam 188cm i dizem oko 80 kila,
ako vam je to važno.
Želeo bih upoznati nekog posebnog nekog ko voli tihe stvari.
Život mi je vrlo stresan i nadam se mirnoj,
neobvezujućoj vezi punoj ljubavi.
Ako si ti ta osoba, ostavi poruku na šifri 8-2. Hvala.
- Toliko mnogo nasilja,
ali takav je svet.
Sretno kao i uvek.
Služite i štitite i sve ostalo blah-blah-blah...
što vam piše na autu.
- Nešto ću vam reći. Ovo nije lak posao.
Dobijem poziv preko centrale,
loše vesti...
i ne mirišu na dobro.
Ali to je moj posao, i ja ga volim.
Zato što želim raditi dobro.
U ovom životu i na ovom svetu želim raditi dobro,
i želim pomagati ljudima.
I čak i ako dobijem dvadeset loših poziva u danu,
ali jednom uspem nekome pomoći,
ako nekoga spasim,
ako ispravim pogrešno i popravim situaciju
tada sam sretan policajac.
Krećući se kroz život trebali bismo pokušati činiti dobro.
Činiti dobro.
A ako možemo činiti dobro
bez da povredimo nekog drugog
e.. pa... tada...
Delimično oblačno - 82% izgleda za kišu
- Ima li koga? - Ko je?
Svaki put kad se okrenem, na vratima je neko drugi.
- Smirite se. - Ne možete samo tako ući!
- Gospodo, vrata su bila otvorena. Dobio sam poziv.
- Ne smete ulaziti ovamo! - Smirite se.
- Ja jesam smirena!
- Dobio sam poziv u vaš stan, dojavu o uznemiravanju.
- Nema nikakvog uznemiravanja.
- Dobio sam dojavu o uznemiravanju. Želim videti šta se događa.
- Nema uznemiravanja.
- Tada se nemate zašto brinuti.
- Nemojte vi meni. Znam ja svoja prava. Ne možete...
- Gđo. ne izazivajte?
Nemojte mene da učite o pravima.
Ako ćete me živcirati odvešću vas u zatvor.
A sada se smirite. - Ja jesam smirena!
- Ne niste mirni. Vičete na mene.
Razumete li?
Dobio sam dojavu o uznemiravanju i došao sam proveriti
A to ću i učiniti. Jeste li sami u kući?
- Ne moram vam odgovoriti.
- Ne morate, ali pitaću vas još jednom.
Jeste li sami?
- A kako vam izgleda?
- Nema nikoga s vama? - Vi ste ovde.
- To je istina ali, da li je još neko osim vas i mene u kući?
- Nije. Već sam vam to rekla.
- Lažete li me? - Živim sama!
- To je možda istina, ali ono što vas ja pitam
jeste, je li sada neko s vama u kući?
Kako se zovete? - Marsi.
- Marsi, molim vas da sednete ovde.
- Radije ću stajati!
- Ne molim vas.
- Ali nisam ništa učinila.
- Pomaknite se, gđo.
Kao što sam rekao, došao sam zbog dojave o uznemiravanju.
Vaši su susedi čuli vrištanje i glasan prasak.
- Ne znam ja ni za kakav glasan prasak.
- Šta je to? - Nisam ništa čula.
- Sednite na kauč.
- Ne želim to učiniti.
Kakvo je to sranje? - Ne radite to!
Gđo. nemojte me udarati. - Ovo je sranje!
Zašto? Pitam vas zašto?
- Gđo. zamolio sam vas da sednete na kauč.
- Ovo je sranje. Jebeno sranje.
- 15-L-27, trebam pojačanje.
- Koji je ovo kurac? To je sranje, jebem ti mater!
- Ostanite tamo, Marsi.
- Jebeno sranje, i vi to znate.
- Ostanite tamo, Marsi. - Ne ulazi u moju spavaću sobu!
Ovo je sranje, jebem ti mater! Ne ulazi u hodnik!
Ne ulazi u moj jebeni hodnik!
- Policija!
- Ne ulazi u moju prokletu spavaću sobu!
- Izadite s rukama na leđima!
- Šta sam ti rekla? Tamo nema nikoga!
Koji se kurac događa, jebem ti mater!
Ne ulazi u moju prokletu spavaću sobu!
Makni se od mog prokletog ormara!
Jel' čuješ šta sam rekla?
- Ovo je policija!
Ako je iko u ormaru izađite s rukama na leđima!
Marsi, nemoj vući kauč!
- Nemoj to raditi!
Nema nikoga u mom jebenom ormaru!
- Ako budem morao da otvaram ormar, mrtav si!
- Vrati se ovde, jebem ti mater!
Zašto, u pičku materinu, ne razgovaraš sa mnom?
Već sam ti rekla, tamo nema nikoga!
- Marsi, smiri se!
- Ovo nema nikakvog jebenog smisla!
Ovo nema nikakvog prokletog smisla!
Ovo je sranje, jebem ti mater!
Zašto ne razgovaraš sa mnom?
- Šta je, do vraga, ovo Marsi?
- To nije moje!
- Dok mi, u pičku materinu, ovde sedimo, on umire.
Ne postoji jebeno...
Isuse. Kako mi možeš govoriti da se smirim!
- Mogu ti pomoći da ovo što bezbolnije rešiš,
ali postoje stvari koje moraš učiniti...
Možemo ih razmotriti,
ali moram znati da me slušaš.
- U jebenom sam stanju.
On kao da odlazi i ja ne znam...
Samo mi reci praktične stvari, kao npr. šta da učinim s telom?
Šta ću učiniti kad umre? Šta će tada biti?
- Poslaće ti sestru koja će sve da sredi.
- Ne treba. Sada ima Fila.
- Fil je bolničar iz bolnice?
Ako si zadovoljna s Filom u redu...
ali nazovi službu zbog stvari oko tela.
- Ne razumeš.
Još ga više boli, a jebene tablete ne deluju.
Zadnjih dva dana ne može gutati...
i ne mogu biti sigurna da li tablete prolaze niz grlo.
Više ne vidim da li guta.
Budna sam celu noć, gledam ga...
i ne znam da li tablete prolaze.
Jeca, stenje, boli ga.
- To možemo srediti zato što ti mogu dati...
Slušaš li me?
- Slušam. Bolje mi je.
- Želiš li sesti?
- Moram sesti.
- Linda, Erl neće preživeti.
Umire. Zaista. Jako, jako brzo.
Poanta je u tome da mu to olakšaš...
i učiniš da bude što bezbolnije i lakše.
Razumeš?
Bolnica će ti pomoći oko praktičnih stvari.
Pomoći će ti i pobrinuće se za telo.
Njih ćeš nazvati kada umre.
Evo ti broj Bolnice.
Gledaj, dokle god tablete morfija deluju,
moramo još nešto raspraviti.
Postoji vrlo snažan rastvor tečnog morfija
Bočica ima malu pipetu.
Lako ćeš da mu kapneš na jezik.
i zasigurno će mu ublažiti bol.
Ali moraš shvatiti da kada mu je jednom daš
nema više povratka.
Zasigurno će mu izlečiti bol,
ali će potonuti u nesvest i to
mnogo jaču od ove u kojoj je sada
Svi prepoznatljivi znakovi sadašnjeg Erla će nestati.
- Koji kurac da ti odgovorim na to?
Ne znam šta da ti kažem...
- Ne želim ovo raditi.
Sedni ovde.
Vidim stvari, znaš.
Dolazi ovamo, to je kurčina.
Vidim ovu olovku.
Vidim je. Znam da je tamo.
Posegnem za njom.
Nema nikakve proklete koristi.
Znaš, imam sina.
- Imate? Gde je on?
- Ne znam
Mislim...
negde je...
Ovde je u gradu, ali ne znam?
Znaš...
Težak je on.
Jako.
Imaš li devojku, Fil?
Nađi devojku. - Pokušavam.
- Radi stvari s njom. Deli stvari s njom.
Sva ona sranja su tačna.
Nadi pravu, ne puštaj je i sve to.
Gde je Linda?
- Otišla je da obavi nešto
Vratiće se.
- Ona je dobra devojka.
Malo je luda, ali je dobra devojka, mislim.
Ona je malo luckasta.
- Voli te.
- Pa, možda.
Da. Dobra je ona.
- Kada ste zadnji put razgovarali sa svojim sinom?
- Ne znam.
Deset.
Možda pet... deset...
Jebi ga. Jebi ga.
To je još jedna stvar koja nestaje.
- Koje, vaša memorija?
Vremenske odrednice. Znaš?
Mogu se setiti stvari, ali ne sada.
Znaš? Ma koji ti kurac znaš?
- Već sam to video.
- Neke druge jebene seronje poput mene.
- Ne postoji seronja kao vi. - Kurčina.
- Kako to da su sve reči koje koristite ili
"kurčina", "sranje", "muda" ili "jebi ga"?
- Učini mi uslugu. - Da odjebem.
- Shvatio si. Bože.
Ne mogu.
Ne mogu više ovo izdržati
- Želite li još jednu tabletu morfija?
- Ne. Daj mi jebeni telefon.
- Koga ćete nazvati?
- Hoću da vidim to. Gde je on?
- Ko? - Džek.
- Da li je Džek vaš sin?
Želite li ga nazvati telefonom?
Ja ću vam okrenuti broj ako ga se možete setiti.
- To nije on.
To nije on. On je jebeni kreten.
Fil, dodi ovde. Ovo je tako dosadno.
Tako prokleto...
Ta poslednja želja...
i sve to skupa... starac-u-krevetu
želi jednu stvar
Nađi ga...
Frenk.
Zove se Frenk Mekej.
- Frenk Mekej? On je vaš sin?
- Nema moje ime.
Idi...nađi...
Nađi Lili.
Daj mi to. Daj mi.
Daj mi... Ako mi daš to...
tamo na...
Jebi ga. Ne mogu više držati.
- Uzeo sam.
- Poštuj kurac!
I ukroti pičku!
Ukrotite je!
Prvo je uhvatite za glavu uz pomoć veština
koje ću vas ja naučiti. I recite NE!
Ti me nećeš kontrolisati! NE!
Nećeš mi uzeti dušu! NE!
Nećeš pobediti u ovoj igri!
Jer, ovo je igra. Ako mislite da nije...
Vratite se na školsko igralište...
i popalite se na sisatu Meri Džejn
Poštujte kurac.
Prihvatite ovu misao.
Ja sam taj koji je glavni.
Ja sam taj koji kaže DA!
NE!
Sada!
Ovde!
Zato što je to univerzalno, čoveče.
To je evolucijsko. To je antropološko.
To je biološko. To je animalno.
Mi...
smo...
muškarci!
- Vi ste Gvenavir?
Ja sam Kapetan Mafi, Frenkov lični asistent.
Ovo je Dok. Možemo sada ovde ući.
Počeo je pre otprilike 45 minuta,
ali se već do sada najverovatnije sav napalio.
- Pogledajte na dno stranice.
Šta piše?
- Nabavi kalendar!
- Tako je. Ne mogu to jasnije naglasiti.
Kalendar je jednostavna stvar. Košta vas 99 centi.
Ali ako gurnete ruku duboko u torbu,
Videćete da sam vam ga ljubazno dao.
Takav sam kurac.
Ovaj kalendar vam je potreban. Ne izgleda kao nešto bitno.
To je jednostavna, mala stvar...
ali će promeniti vaš svet.
Upoznate devojku, radite prema uputstvu A-3.
Recimo, čekate osam dana pre sledećeg susreta.
Kako ćete znati da je prošlo osam dana?
Tako je. Zapisaćete na kalendaru.
Bićete uz mene i ovaj kalendar
i postavićete sebi svoje ciljeve.
Ako zaista želite od svoje prijateljice učiniti nešto drugo
moraćete prema sebi biti vrlo strogi.
Morate postaviti ciljeve.
Vi, gospodine, u kratkoj smeđoj košulji.
Ne mogu pročitati vaše ime. Kako se zovete?
- Ćao, da li je Frenk tamo?
- Ne, pogrešili ste broj.
- Oprostite. Tražim Frenka Mekeja.
- Ovde nema Frenka.
- Da li je ovo 818-775-3993?
- Da, ali vi imate pogrešan broj.
- A, da li možda slučajno znate Džeka? - Kreten.
- Samo običan posao. Gubitnici i osetljivci.
- Mi smo gore spremni. - Hvala.
- Nazvala me i pitala za savet o prijatelju.
- Imaš li sve što treba? - Sve spremno.
- A zna li ona šta ti osećaš za nju?
- Da svakako.
- I šta ti je rekla?
- Rekla mi je da ona ne oseća tako prema meni.
- Nemoj molim te misliti kako u ovoj sobi postoji neko
ko ne razume tvoju bol, Džef...
i želeo bih ti zahvaliti što si to podelio s nama
Sada ću vam reći šta ćemo naučiti Deniz...
kada započnemo rad s kalendarima i postavimo ciljeve.
Ono što ja kažem jeste: "Deniz...Komadu Mesa."
"Deniz... Komad Mesa."
Označavam te. Zapisujem te.
A bila si upozorena.
Jer ja imam svoje lasere...
imam svoje šmajsere, imam svoje projektile...
imam svoje bazuke, svoje mlaznjake uperena ravno u tebe.
Jer ja i moja braća volimo slaviti.
A prvog maja, slavimo V(agina)-dan.
A kad dode jun, bejbi, tada je Lizanje kurca.
Dolaskom avgustu, volimo slaviti
Sveti Puši Moju Veliku Debelu Jebenu Kobasičetinu!
Postaviću svoje ciljeve...
i kada kažem da to više ne želim trpeti...
neću više trpeti.
Misliš da ti je ona prijateljica, Džef?
One nisu vaše prijateljice.
Zaista si mislio da će biti uz tebe kada stvari krenu loše?
Kada stvari krenu loše, mislite da će biti uz vas?
Razmislite ponovo.
Jebena Deniz, Deniz Komad Mesa...
daćeš mi tu svoju slatku pičkicu od trešanja, slatka mama bejbi.
Da, ali slušajte to ne znači...
da nam ne trebaju žene samo kao prijateljice...
jer kao što ćemo kasnije naučiti u poglavlju Dvadeset Tri...
imajući pri ruci nekoliko kvočki-prijateljica...
zna biti praktično ako želite postaviti zamke za ljubomoru.
Na to ćemo stići kasnije.
Sada izvadite svoje plave priručnike, stranica 18.
Sada radimo brzo, ali sve ćemo proraditi posle.
Stranica 18, plavi priručnik.
Ovo je vrlo jednostavno i čisto, a ako postupite ispravno...
bićete vrlo uspešni u osvajanju žbuna.
Dakle, krenimo.
Nazovite svoju tzv. prijateljicu i dogovorite datum.
Dogovorite oko 07:30. Nazovite je na telefon.
- Ćao. Da li je Klaudija ovde?
- Spava.
- Vi ste njen dečko?
- Vi ste Džimi Gator, zar ne?
- Jesam. Kako se ti zoveš?
- Rej.
- I, jesi li njen dečko?
- Ne, samo prijatelj. - Shvaćam.
- Šta radite ovde? - Ja sam njen otac.
- Smem li ući?
- Naravno.
- Hvala.
- Koji je ovo kurac?
- Ja sam, Klaudija.
- Šta hoćeš? Zašto si došao?
- Hteo bih ragovarati s tobom. Tvoj me dečko pustio unutra.
- On mi nije dečko. Sad ćeš da kažeš i da sam drolja?
- Ne, ne želim.
- Koji kurac hoćeš?
- Želim da sednem i razgovaram.
- Nemoj sesti!
- Želim. Bože, želim toliko stvari...
Možda bi mogli razgovarati i rešiti...
- Ne želim razgovarati s tobom!
- Moram razgovarati o mnogim stvarima.
- Ne želim s tobom razgovarati!
- Ne mora biti sada.
Možemo odrediti datum i dogovoriti vreme.
Nisam ti hteo ovako banuti.
- Zašto si ovde? Zašto to radiš?
Želiš mi reći kurvo?
- Ne želim da misliš kako sam takav prema tebi.
- Neću ti reći droljo.
Da, naravno. Šta radiš ovde?
Koji kurac radiš u mojoj kuci?
- Molim te nemoj vikati. Dušo, nemoj ludeti.
- Ja nisam luda!
Nemoj mi govoriti da sam luda!
- Bolestan sam, Klaudija.
- Jebi se!
- Nemoj, molim te, poslušaj me.
Poslušaj me sada, Klaudija.
Umirem. Razboleo sam se i pao...
- Jebi se! Goni se u pičku materinu iz moje kuće!
- Umirem. Imam rak, Klaudija.
Umreću uskoro.
- Jebi se.
- Metastazirao mi se u kostima.
Ne lažem ti. To je istina.
Govorim ti, Klaudija, izgubit ću.
- Izlazi.
Goni se u kurac odavde!
Izlazi! Odlazi!
- Tvoja majka bi te htela čuti.
- Jebi se. Izlazi!
Goni se u pičku materinu iz moje kuće!
Izlazi!
- Hej, Ajvi.
- Samo trenutak.
- Molim te. - Nemoj mi to raditi.
Ovo je tako sjebano, Solomon! Ja to ne zaslužujem!
- Nemoj se paliti, Doni. To ima smisla.
To zaista ima smisla.
Na radiš posao koji sam ti tražio.
Posao koji sam ti dao.
Ponovo i ponovo i ponovo.
Žao mi je, ali neću ti više govoriti kako mi je žao.
- Nemam novaca, Solomon. Ako me otpustiš...
- Plaćam te! Dajem ti platu!
- Prodaja ti je za kurac, Don!
- Dajem ti! Dajem ti!
Kada sam te pronašao, kad smo se upoznali, šta je bilo?
Stavio sam ti ime na jebeni plakat.
Stavio sam te u svoju trgovinu. Moj prodavac.
Moj jebeni predstavnik Solomon Solomon Elektronike!
Čudo od deteta Doni Smit iz TV kviza!
- Dao sam ti svoju slavu, svoje ime! Tako je!
- Jebi se! Jebi se!
Platio sam ti! Platio sam ti!
Ponovo i ponovo sam ti davao jebenu šansu, a ti si me izneverio
Toliko sam ti verovao!
Ključeve od radnje. Šifre mojih sefova. Sve
Krv i znoj mog posla!
I zauzvrat ti se zaletiš u u drugu radnju!
Uvek kasniš! Pozajmljuješ novac!
I novac koji sam ti pozajmio za kuhinju koju nikada nisi napravio!
- Vratio sam ti!
- Dve godine kasnije i to od plate!
Nikada ti nisam naplatio kamate!
- Solomon, molim te!
Sjeban sam ako mi ovo napraviš!
I to u najgore vreme koje sam mogao zamisliti!
Moram da radim!
Imam toliko dugova, toliko stvari...
Moram na operaciju!
Moju oralnu operaciju! - Kakvu operaciju?
- Oralnu operaciju! Operaciju za ravnanje zubi!
- Šta je to? - Aparat za zube!
- Ne treba ti proteza. - Treba mi!
- Zubi su ti ravni. -Trebam operaciju!
- Pogodio te grom na letovanju na jezeru Taho.
Mislim da proteza i nije baš tako dobra ideja.
Solomon, još te jednom molim, molim te.
- Molim te ne čini mi to.
- Koliko to košta? - Ne znam!
- Koliko uopšte proteza košta?
- Nije važno.
- Oko 5000$. Video sam negde.
- Zajebavaš me. Ovo je neverovatno.
Platićeš 5000$ za protezu koja ti ne treba?
- Bio sam ti dobar radnik. - Nemoj mi to raditi!
Gde ćeš nabaviti novac?
- Ne znam -Hteo si od mene tražiti!
- Bio sam ti dobar radnik. - Ne trebaš protezu.
- To se tebe ne tiče!
Bio sam vam dobar radnik, jebeni kreteni!
-Doni, pazi šta pričaš.
Daj mi svoje ključeve.
Daj mi svoje jebene ključeve!
- Identifikovan kao Porter Parker, 59 godina...
poznatiji kao mrtav muškarac u ormaru.
- Kako nam je rekao vlasnik zgrade on je njen muž.
- On ne živi ovde.
Dolazi ovamo, izaziva sranja, vrišti.
Postoje još njegov sin i neki klinac.
- Njen sin? - Da. I klinac.
Bili su ovde i celu noć su vrištali.
- A gde su sada? - Nismo ih pronašli.
Ima 600$ i veliku kutiju s kondomima kraj kreveta.
- Bila je zaista ratoborna. -Ima tri venčana prstena.
Muškarci dolazi po celi dan. To nam je rekao vlasnik zgrade.
Rekao nam je kako njen sin i ovaj u ormaru stalno dolaze.
- Šta je ona rekla? - Baš ništa.
- Hvala ti Rendi.
- Koliko ćeš mi platiti ako ti pomognem?
- Malo je komplikovanije nego što misliš, mali čoveče.
- Zaposli me i doznaću ti šta se dogodilo.
- Ne možeš samo tako postati policajac.
Moraš proći tri godine obrazovanja.
- Ja sam obrazovan i spreman.
Želiš li kupiti slatkiše? - Žao mi je mali čoveče.
- Hoćeš moju izjavu? Izvešću je za tebe.
Ali moraš mi platiti.
- Zašto nisi u školi?
- Danas nema škole. Učiteljica mi je bolesna.
- Zar nemate zamene za učitelje?
- Ne. Šta ste doznali?
- To su poverljive informacije, mali čoveče.
- Reci mi šta ti znaš, a ja ću ti reći šta ja znam.
- Ne može.
- Ostaviš problem detektivima, i oni će kao rešiti to sranje.
Ja ti mogu pomoći. Pa ćeš rešiti stvar.
Pokloniću ti nešto. Želiš li znati ko ga je ubio?
- Dođi ovamo.
Dođi. Želiš nepoštovati policajca u uniformi?
- Ja ti mogu pomoći da rešiš slučaj. Reći ću ti ko ga je ubio.
- Ti si neki šaljivdžija, ha? Šališ se sa mnom?
- Ja sam reper. - Ti si reper.
- Imaš li ugovor za ploču? - Još ne.
Ako mi pokažeš poverenje navešću te na trag.
- Jesi li bio u popravnom domu?
- Ne zajebavam te!
- Pazi šta pričaš. Pazi.
- Daj, čoveče, gledaj me.
Gledaj i slušaj.
Prisutan...
s dvosmislenim stvarima ja se bavim
Sa svojim rifom i spikom, al ne slušaš me ti, ne
Brzo misli, lovi me, Yo!
Jer u jeku bacam ono što znam
Kroz svoja sranja, narkiću želiš shvatiti
Šta zapravo jesi
Kreten, pušač kreka, sakupljač tela
Crnčuga što kurcu svira, drkaš po okidačima...
- Smiri se frajeru. Ne želim slušati takve stvari.
- Živiš za starost s gnevom u sebi...
Al misliš da si glavni...
Jer pljucu imaš ti...
Ispovednik nisi, pa zato briši, i, jebote, začepi...
Pokušaj slušati i učiti...
- Dosta Kulio.
Bilo je dovoljno prljavog jezika.
- Još malo pa sam gotov!
- Završi bez psovki.
- Pogledaj svoj ego...
Makni ga, jer ja sam Prorok...
Profesor, o Crvu ja te učim...
Što propao je čovek...
I krvnik naš već dugo...
Koji pred vragom sada beži, a dugovi mu rastu...
A ako povrediti te želi tada bol će doneti...
Kada sunca više ne bude Bog će kišu doneti...
Eto, to će ti pomoći u rešavanju slučaja.
- Štagod to znacilo.
Nadam se da će pomoći, Ice-T.
- Jesi li me slušao?
- Slušao sam te.
- Rekao sam ti ko je to učinio, ali nisi slušao.
- Dosta je bilo igranja.
Budi kul pa se preni. U školu kreni.
Makni se s puta.
Tutanj.
- Hajde, idemo. - Ti kasniš, a ne ja.
- Trebao si me čekati vani. - Nisam te video.
- Zašto nisi... Trebao si biti vani.
Požuri.
Da li si spreman da nastaviš pobeđivati?
- Naravno.
- Jesi OK?
Skoro sam uganuo članak.
Neka ti šminkerica popravi kosu.
Zbilja je mokra.
- Stigao si!
- Žao nam je što kasnimo. - Sve je u redu.
- Zapeli smo u prometu.
- Knjige su ti u redu?
- Kako izgledam? - Dobro sam.
- Jesi li spreman za kreni, kreni, kreni?
- Znate li nekoga ko je zadužen za emisiju Alena Tika?
- Mislite o srednjoškolskim teroristima, s Kori Hejmom?
- Gde su Ričard i Džulija?
- Već su stigli. Spremni su.
Čekaju u garderobi tako da je sve spremno.
- Vidimo se posle. Sredi ih lepotane.
- Vidimo se. - OK, mali, volim te.
- Sretno Rik. - Hej, Piter.
- Dik. Oprosti. Dik.
Jebem ti. Ne mogu mu ni jebeno ime zapamtiti.
- Ko je spreman za rušenje rekorda?
- Malo je falilo.
- Vani padaju sekire.
- Baš. Sekire.
- Ovako nije kišilo od lani.
- To je zbog La Ninja ili El Ninja ili nekog drugog sranja.
- Nije dobar El Ninjo. Oprosti što kasnim.
- Kako si rekla da se zoveš? - Ejmi, Gdine Dženings.
- Zovi me DiDžej Slušaj.
Veruj mi. Budi koncentrirana.
- Gde vam je studio za vesti?
- Gore. - Jeste li bili tamo?
- Naravno. Zašto?
- Zanima me metereološka služba.
Da li imaju vanjsku službu...
ili imaju kućne instrumente.
- Mogu ti proveriti, a kasnije možemo otići u razgledanje.
- Može.
- To pitaš zato što pada kiša?
- Valjda.
- Zanima te sve što se događa?
- Ne znam.
- Ne znaš? Nije to tako loše,
kada te zanima sve što se događa.
Mokro je mokro. Jednostavno receno.
- Ćao, Meri. - Ćao dušo, ćao Stenli.
- Rouz je na telefonu. Evo ti današnje kartice.
- Treba mi 15 minuta da ih proučim.
- Oprosti. - Jesi li mi pronašla Polu?
- Sada? U eteru samo za 20 minuta.
- U pičku materinu Meri. Da? Ćao.
- Ćao, šta radiš? - Pijem.
- Sporo ili brzo? - Najbrže što mogu.
- Dodi kući odmah posle emisije.
- Bio sam kod nje.
- Neki kreten u gaćama mi je otvorio vrata.
Ima pedeset godina.
Kokain i šit po celom stolu.
- Da li si razgovarao s njom?
- Popizdela je Rouz, poludela.
- Da li si joj rekao? - Ne znam.
Moram ići. Nemam vremena.
Moram još puno popiti.
- Volim te. - I ja tebe volim.
Sranje.
- Jebem ti.
- Policija! Otvorite vrata!
- Ko je?
- Policija! Otvorite vrata!
- Dolazim!
- Moram se obući!
- Ne dolazite dovoljno brzo! Otvorite vrata!
Jeste li me čuli?
- Rekla sam da dolazim, a to znači da ću doći!
Moram se obući, jel to u redu?
Moram se obući!
- Mrzim dolaziti ovde ako ne mogu razgovarati.
- U redu je. Shvaćam.
Volela bih da su okolnosti bolje.
- Ne znam šta će se dogoditi.
Osećam da ću puknuti.
- Ostali ste bez lekova...
sami ste u ovoj situaciji, stvari mogu postati drastične.
- Hvala vam Dr. Dajen.
- Stenli Spektor i njegovi briljantni prijatelji...
Ričard i Džulija pokušaće pobediti svoje odrasle suparnike...
Mim, Luisa, i Toda.
Priblizavamo se polumilionskom džekpotu...
i rušenju rekorda u kvizu "Šta klinci znaju"!
- Pink Dot.
- Ćao. Želeo bih naručiti dostavu u kuću.
- Vaš broj telefona? - 818-725-4424.
- Partridž? Šta biste želeli naručiti?
- Želeo bih naručiti maslac od kikirikija...
cigarete, Kemel Lajts, vodu...
- Flaširanu vodu?
- Ne. Znate šta, zaboravite vodu.
Dajte mi samo beli hleb.
Imate li "Plejboj", magazin?
Može jedan.
Imate li "Penthaus", magazin?
Imate!? Može i taj.
"Hastler"?
Držite i to!?
- Da, rekla sam vam. Je li to sve? - To je sve.
- Još uvek želite maslac, hleb i cigarete?
- Da. Zašto?
- Sve skupa 31.90$. Za pola sata ili manje.
- Hvala.
- Keš ili kartica? - Keš.
- Hvala vam. - Hvala vama.
- Poštujte kurac i ukrotite pičku!
Uživajte u ručku!
- Ovo je Gvenavir iz emisije "Profili."
Došla je zbog intervjua.
- Drago mi je. - Divim se vašem radu.
- Hvala vam. Sve je spremno...
- Ovde niste baš na sigurnom.
Kada završim seminar, Gvenavir...
kunem vam se jebenim Bogom, ja sam Batman.
Ja sam Superman.
Jebeni akcioni junak, eto, tako se osećam nakon toga.
Znate, Gvenavir, mogao bih sada otići...
hodati ulicom...
i pokupiti bilo koju slatku malu pičkicu...
koja bi zastala na jedan tren.
- Jedan tren? - Samo jedan tren, mala.
Jedan pogled, jedno oklevanje...
jedan mali pogled prema meni i ja bih znao...
a onda bing, bang, bum.
O, moj Bože! Skrenuo sam s teme.
Kažem vam...
- Samo se nemoj ozlediti, OK?
Kažem vam, zaista.
Sav jebeno oživim na ovim seminarima...
jer, ja jesam ono šta verujem.
Kažem šta mislim.
Živim po tim pravilima...
jednako religiozno kako ih i propovedam.
I zato mogu pridobiti tu zločestu...
i levo, desno, u centar, gore, dole, postrance.
Bitka za Grm vodi se i dobiva s Mekej timom.
- Počećemo snimati.
- Šta? Mislio sam da već snimamo.
- Hajde, Gvenavir, idemo, kreni, kreni, kreni. Bacam bisere pred tebe.
Želim da znaš kako nisam uspešan u osvajanju grma...
samo zato šta sam Frenk TiDžej Mekej.
Razmisli o tome.
Postoje žene koje me žele uništiti.
- Nije istina. To mi je teško poverovati.
Zbog toga mi je dvostruko teže.
Tamo je negde neka fufica, krećem u napad...
poznaje me, zna moje planove zna moje poteze, shvaćaš?
Želi se jebati sa mnom.
Otići će i reći svojim frendicama:
"Frenk TiDžej Mekej, nije ono šta se priča.
Nije on takav. Nije me dobio.".
I tako sam ja...
sav u punoj snazi...
pun gas kroz raj fufica.
Izbegavam levo... - Da, shvaćam.
- sve te metke, tu terorističku paljbu.
Komadi, lepotice.
- Smiri se, samo mirno i budi dobar dečko...
OK, gospodine Mekej?
Hvala. Samo sednite...
i molim vas, stavite mikrofon.
Možemo sada početi? U redu?
- Da gospodo.
- Započeću s pitanjem...
- Samo sekundu.
- Promaklo vam je dugme.
- Hvala.
- Šta želite znati?
- Učini to.
To si ti Doni. Idemo, kreni, kreni, kreni!
- Ćao. Vratio si se, ha?
- Da. Ćao. Kako si?
- Šta ti mogu doneti? - Dijetalnu kolu.
- Izgledaš umorno. Želiš jednu?
- Bolje da sebi natočiš jedno ovako, ha?
- Možeš li me nazvati?
-Bred, drago mi je što te vidim. - I meni isto.
- Jesi li otplatio Harlija?
- Još ne. Otplatiću ove nedelje.
- Izlaziš li ikada?
- Šest dana u nedelji. Bićeš prvi kojeg ću provozati.
- Voleo bih to.
- Još jednu? - Može, hvala.
- Dajte mi tekilu.
- Koju? - Nije bitno.
- Otvorite vrata!
- Ćao! Haj!
Ispričavam se. Morala sam se obući.
- Vi stanujete ovde?
Sami ste u stanu?
Nema nikoga s vama?
- Šta ne valja?
- Pre svega ugasite muziku...
kako bismo mogli razgovarati.
Mogu li ući?
- Da. Samo napred.
- Vaši su se susedi zaista zabrinuli za vas.
- Žao mi je.
- Živite sami?
Kako se zovete? - Klaudija.
-Klaudija? - Vilson.
- Klaudija Vilson...
želite li ogluveti?
- Šta?
- Jeste li čuli šta sam rekao?
- Da, ali mi nije jasno...
- Slušate muziku toliko glasno...
da ćete oštetiti uši..
Ako nastavite slušati muziku ovako glasno...
ne samo da ćete oštetiti svoje uši...
već i uši svojih suseda.
- Nisam shvatila da je bilo tako glasno.
- Upravo je to prvi znak gubitka sluha.
Vidim da vam je i TV upaljen.
I inače je tako?
- Ne znam. U čemu je stvar?
- Klaudija, da li ste danas uzimali ikakve droge?
- Nisam.
- Da li ste pili?
- Nisam.
- Dobio sam dojavu o uznemiravanju.
Pod A: glasna muzika...
i vika i dranje.
Je li neko vikao?
- Došao mi je neko...
neko s kim nisam htela imati posla.
Rekla sam mu da ode, i to je to.
Otišao je.
-Je li to bio vaš dečko?
Nemate dečka?
Ko je onda bio?
- Ja sam... otišao je.
Mislim... nije to... sada je gotovo.
- Imate li išta protiv da malo razgledam? Za vašu sigurnost.
- Svakako.
Šta tražite?
- Klaudija, zašto meni ne prepustite pitanja...
a vi samo odgovarajte?
Došao sam vam pomoći.
-Još uvek moraš pisati zadatke?
- Ne kao pre.
Nisam baš bio u školi otkad smo krenuli s ovim.
- Idem na tolike audicije.
- Ja više ne idem na normalnu nastavu.
- Nego šta?
- Dali su mi posebno vreme za učenje u biblioteci.
- To je kul.
- Imaš li agenta, Stenli?
Trebao bi ga nabaviti. Ozbiljno ti kažem
Mnogo toga bi mogao izvući iz ovoga.
- Kao npr.?
- Svoj račun i ostala sranja!
- Ne seri, Sintija. Besplatne stvari možeš dobiti...
od ljudi kojima ćeš reklamirati proizvod.
Reklame, sapunice, F.N., ili slično.
- Šta je F.N.?
- Probudi se! Film Nedelje.
- Jutros sam bila na audiciji s Alenom Tikom i Kori Hejmom.
- I jesi li te pozvali?
- Ne, ali najverovatnije hoće
- Ako srušimo rekord možda te pozovu.
- Pozvaće me zato što sam dobra glumica, Ričard.
- Smrdljivice! Smrdljivice - Klinci smirite se.
- Sintija? - Šta?
- Moram u WC. - Možeš li izdržati?
- Naravno!
- Mnogo vam hvala, ovo je zaista bilo fantastično.
- U svakom slučaju...
mogli bi s nama na put...
To ja radim.
Ozbiljno. Mleko i sport, čoveče.
Nikad niste čuli za mleko i sport?
Bilo kakav bejzbol ili nešto s brojevima...
i to s ljudima koji su srušili neki rekord.
Bilo kakvi mlečni proizvodi ili recepti.
Ovčje mleko, ovčji sir ili nešto slično.
Vidi ovo.
I, ljudi, sarađivaćemo?
Oprostite, možete li mi doneti bezmasno mleko?
Molim vas. S par kocki leda.
- Ne izgledaju opasno.
- A jel izgledaju pametno?
- Šta će nam raditi, tući nas?
- Možda.
- Ne izlazimo dva dana, sve dok ne srušimo rekord.
- Žele nas srušiti pa će pozvati Udarni tim s Harvarda.
- Spremni?
-Smrdiš na nevolje. - Sav sam sjeban.
- Jesi OK?
- Dobro. Jesi li stigao pregledati ovo?
- Isto jebeno sranje već 30 godina, Bart.
- Izgledaš kao da imaš novca na bacanje.
- Možda sam samo sretan što vidim svog prijatelja Breda.
- Samo se ti razbacuj s novcem.
Novac, novac, novac.
- Zvučiš preteće.
- Imaš li ljubavi u srcu?
- Ljubavi imam posvuda.
Čak imam ljubavi i za tebe, prijatelju.
- Je li to prava ljubav?
Prava ljubav uz koju osećaš...
onu neopipljivu radost u dubini želuca...
kao da imaš kiselinu u živcima zbog koje...
se celi osećaš i povređen i sretan...
Jesi li glavom u oblacima?
- Izgubio sam te u tvom alkoholnom baljezganju...
ali verujem da je to takva ljubav.
Zvuči lepo.
- Ja imam ljubavi.
Lepo rečeno. Naravno da imaš.
- Ne, ne shvaćaš.
Ja imam ljubavi.
- Svatam. Kao što vidiš, pajdo, slušam te.
- Zovam se Doni Smit, i imam mnogo ljubavi za davanje.
- Trebate mnogo toga, ha?
- Krećemo za 30 sekundi.
- Gledaću te. Vidimo se
- Koji se kurac događa?
- Moram na WC.
- Isuse Hriste, Stenli!
- Ne, ne može tako.
Dajte da vam nešto objasnim.
Morate naglašavati. Nemojte biti agresivni.
Morate ih fino zavesti tako da nisu ni svesni.
"Ne, ne možeš se igrati s prijateljima...
dokle god ne očistiš celu sobu."
- Džulijina soba je bila isto takva.
Poput svinjca. Ali sada je kao u kasarni.
Trebali ste videti kakva je izašla iz kuće!
Rekla sam joj: "Ideš u školu, a ne na modnu pistu!"
Ne ideš na modnu pistu. Ideš u školu, za Boga miloga!
- Ljudi, zaradimo neke jebene pare.
- Sve u redu, Džimi?
- Knjiga kaže: "Možda smo gotovi s prošlošću,
ali prošlost nije gotova s nama.".
- "Izravnali smo račune, i sada se zabavljamo."
- Jebeno sam pospan, Bart.
- Za pet, četiri, tri, dva...
- Uživo iz Burbenka u Kaliforniji...
dobrodošli u "Šta klinci znaju?"...
Ulazimo u 30-tu godišnjicu emitovanja...
najdugotrajnijeg američkog kviza...
gde troje klinaca iskušava svoje znanje s troje odraslih...
da bi na kraju videli ko je glavni.
Prema svojoj osmoj pobedničkoj nedelji...
idu Ričard, Džulija i Stenli!
A naši novi odrasli izazivači su Mim, Luis i Tod.
Moje ime je Dik Dženings...
a sada pozdravite svog omiljenog voditelja i mog šefa...
Džimi Gatora!
- Vratili smo se ponovo, ponovo i ponovo!
Ja sam Džimi Gator, i verovali ili ne...
na kraju smo sedme nedelje i približavamo se osmoj...
nedelji s troje neverovatnih klinaca koje...halo, halo...
samo dva dana, samo dva dana deli...
od rušenja rekorda u "Šta klinci znaju"...
najdugotrajnijeg kviza u istoriji TV-a.
A s obzirom da nas sponzorišu PTA...
i Severnoameričko udruženje učitelja...
moramo zadržati visoke standarde...
jer mi smo ipak najdugotrajniji kviz...
u istoriji televizije!
Moram vam reći nešto o klincima.
Oni će najverovatnije ostati ovde još neko vreme.
Ali danas će biti napeto...
jer upravo sam upoznao ekipu odraslih...
i moram vam reći...
zaista su sjajni izazov za klince.
I zato ćemo krenuti s ovom predstavom, zar ne?
- Želimo znati gde ti je sin, Marsi.
- Džerom Semjuel Hol.
- Da li se on tukao s tvojim mužem? Je li on Crv?
- Možda su se svađali. Možda je bio nesretan slučaj.
- Da li ga zovu Crv?
- Želimo znati gde ti je sin, Marsi.
- Da li ga zovu Crv?
- Pomozi nam kako bismo pomogli tvom sinu, Marsi.
- Da li ga zovu Crv?
- Pomozi nam kako bismo pomogli tvom sinu, Marsi
- Tvom sinu i unuku. Pomozi nam kako bismo im pomogli.
- Da li je on Crv?
- Krećemo odmah.
Ponovićemo pravila za one koji ne znaju.
Prva runda. Tri kategorije. Ko prvi odgovori.
Bodovi se kreću od 25 do 250...
a u svakoj kategoriji možete osvojiti po jedan bonus.
- To je 31.90.$.
- Kategorije su...
"Autori", "Teorija haosa protiv superstruna"...
i "Rub-a-Dub".
- Hvala Maks.
- Odrasli su bacanjem novčića...
osvojili pravo prvenstva na pitanja.
Kapetan ekipe odraslih... Mim.
- Evo ga!
Prvo pitanje za 25 bodova.
Autorica čije je najpoznatije delo "O Pioniri!"
- Vila Kater.
- Vila Kater za 25.
- Autor najpoznatiji po tragedijama i krvavim dramama...
- Tomas Kajd.
- Francuski dramaturg i glumac, pripadnik trupe Bejart...
- Molijer.
- Stenli, trebam puno ime i prezime.
- Žan-Baptist Pokelin Molijer.
- Koji je ovo kurac?
- Proklet bio. Moj mali jebač.
Nemam pojma odkud mu sva ova sranja.
Ali stvarno je jebeni genije.
- Ovde Čad. Mogu li dobiti vaš broj telefona?
- Halo. Odlično. Da li je to "Zavedi i uništi"?
- Da. Mogu li dobiti vaš broj telefona?
- Ne želim ništa naručiti.
Imam jedan dosta ozbiljan problem koji je upravo iskrsnuo...
i ne znam s kime bih trebao razgovarati ili učiniti...
ali možda me možete spojiti s nekim...
kome mogu objasniti u čemu je stvar?
- Gdine, mi smo ovde zaduženi samo za narudžbe.
Samo mi i telefoni i to je sve što možemo.
- Da li me možda možete spojiti s nekim drugim?
- U čemu je problem?
- OK. Odlično.
Pokušaću vam objasniti bez da zvučim kao ludak.
Ali šta je tu je.
Zovem se Fil Parma...
i radim za gospodina Erla Partridža...
Gospodin Erl Partridž.
Ja sam njegov bolničar, a on je jako bolestan.
Umire i bolestan je...
i zamolio me da mu pomognem....
pronaći sina.
Halo? Da li ste tamo?
- Ovde sam i slušam.
- OK. Vidite...
Frenk TiDžej Mekej je sin Erla Partridža.
- Odakle ste, zapravo?
- Od svuda pomalo. -Iz Vejlija?
- Uglavnom iz Holivuda. - Čime su vam se roditelji bavili?
- Otac mi je radio na televiziji.
A majka... ovo će vam možda zvučati čudno.
- Iskušajte me. - Bila je bibliotekarka.
- Zašto bi to zvučalo čudno?
- Ne znam. Možda i ne zvuči.
- Da li vam majka još radi?
- Ne. U penziji je.
- Da li ste bliski?
- Pa, majka mi je.
- Svakako, ali je i žena.
Šta ona misli o "Zavedi i uništi"?
Koje je njeno mišljenje?
- Pa, rekla bi mi: "Idi i sredi ih, dušo!"
- A šta je s vašim ocem?
- Moj otac... Na žalost, moj otac je preminuo.
- Oprostite. Nisam znala.
- Nemojte, sve je u redu.
- Ne bih to spominjala da sam znala.
Teško je to.
- Molim vas. Teško je, ali slušajte...
morate krenuti dalje, prošlost ima svoje mesto.
Bilo je to davno, a ljudi umiru.
- Promenimo temu.
Prema vašoj knjizi, studirali ste na Berkliju?
- '84-'89. - Glavni predmet psihologiju.
- Tako je. - Jeste li diplomirali?
- Ovoliko mi je falilo.
- Za pet godina zaista impresivno.
- Kep, mogu li dobiti kafu?
Želite li vi nešto?
- Ne treba, u redu je.
- Ona je OK. Trebam kafu.
Vani padaju sekire, zar ne?
- Mora da imate mnogo problema kad toliko toga trebate.
Mogli biste...
Sa svim tim biste mogli prirediti pravi tulum.
Dugo ste na Prozaku? Deksedrin?
- Ja ne...
- Zanimljive droge.
Deksedrin je, znate, u stvari, spid u tableti?
Ali jasno mi je kako mnogi lekari...
balansiraju Prozak s Deksedrinom.
Ovaj tekući morfijum će vas odvaliti...
okolo i naokolo ako ne budete oprezni.
Znate da ih ne smete mešati.
Čoveče, snažne stvari.
Šta zapravo nije u redu s vama kada vam sve to treba?
- Jebem ti mater! - Molim?
Šta ste to rekli?
- Ti jebeni kretenu!
Koji kurac ti misliš da si?
Došla sam ovamo...
ne poznaješ me, ne znaš ništa o mom životu...
i imaš muda i nepristojnosti...
da me pitaš o mom životu?
- Mlada damo, molim vas, smirite se.
- I ti si jebi mater! Ne zovi ma mlada damo!
Uđem unutra, dam vam recepte...
a vi proveravate, nazivate okolo...
sumnjičite me, postavljate pitanja!
Bolesna sam!
Bolest je svuda oko mene, a vi me pitate za moj život?
Šta je s vama?
Jeste li videli smrt u svom krevetu? U svojoj kući?
Gde vam je kurčeva pristojnost?
I onda me ispitujete kurčeva pitanja.
Šta... je s vama?!
Jebete me u mozak! Eto šta je s vama!
A vi me, jebote, nazivate mladom damom?!
Sramite se!
Sramite se obojica!
- Ali zašto nemaju isto prezime?
- Zato što nemaju.
Shvaćam vas, ali zaista vam ne mogu bolje objasniti.
Imam osećaj da postoji neki problem među njima...
kao da više nemaju ništa jedan s drugim.
Kao da više ne razgovaraju.
O, Bože, jel vam to zvuči čudno?
- Samo mi nije jasno zašto zovete mene.
- Erl nema zapisan Frenkov broj...
i nije baš pri sebi.
Kao što sam vam rekao on umire...
umire od raka... pa...
- Raka čega? - Rak mozga i pluća.
- Moja je majka imala rak dojke. - Žao mi je.
Da li je dobro? - Sada jeste.
- To je dobro. - Ali bilo je strašno.
- To je grozna bolest. - Svakako da jeste.
Samo malo... I zašto ste nazvali mene?
- Znam da će zvučati smešno, i možda ću ja zvučati blesavo...
Kao da je ovo scena u nekom filmu...
gde neki tip pokušava pronaći davno izgubljenog sina...
Ali ovo je ta scena.
I mislim da te scene u filmovima postoje...
zato što su istinite.
Zato što se zaista događaju...
i, molim vas, verujte mi ovo se zaista događa.
Mogu vam dati svoj broj, a vi proverite...
štogod i skimgod morate proveriti pa me nazovite natrag...
ali nemojte me izneveriti.
U redu? Molim vas.
Samo... Molim vas.
Vidite...
ovo je scena u filmu kada mi vi pomognete.
- Odlični ste. Pitanja su vam odlicna.
- Dobro. Mislila sam da ste odrasli u Vejliju.
- Kao što sam rekao, svugde po malo.
- Pohadali ste srednju školu Van Najs Haj?
- Ne bih rekao pohađao. Pre povremeno posećivao.
Bio sam izgubljen, patetičan.
Svakako nisam bio Frenk TiDžej Mekej...
kojeg toliko jako žele staviti na nacionalnu TV.
Jer plivao sam u onome što sam imao...
što je bilo suprotno onome što sam želeo.
- Odkuda vaše ime? - Moje ime?
- To vam nije pravo ime, zar ne?
- Zapravo, to je majčino ime.
Dobri ste. Obavili ste istraživanje.
- A Frenk? - Moj deda.
- A zato. Vidite, nisam vas mogla naći...
u dnevnicima na UCLA-u i Berkliju.
To je, dakle, zbog promene imena...
Zato niste bili službeno upisani.
Ionako nisam bio.
Zato što se nikada nisam ni upisao.
To vam je bilo nejasno? - Recimo.
- Bože. Ne bih hteo da me krivo shvatite.
Moj je upis bio potpuno neslužben.
Na zalost, nisam mogao platiti školarinu...
ali bila su tamo tri divna profesora...
koji su bili ljubazni i dozvolili mi da pohađam njihove časove.
Mekredi, Horn, i Longtri, pored ostalih.
Možete ih nazvati ako želite.
Nije mi bilo lako.
I tako je moja priča, priča od siromaštva do bogatstva.
I zato ljudi tako snažno reaguju na "Zavedi"
Jer kad sagledate sve stvari...
poanta "Zavedi..." nije samo u sakupljanju pičaka
ili ubadanju kurca.
Poanta je u tome da shvatite šta možete postati...
u definisanju, kontrolisanju, kako bi mogli reći...
"Uzeću ono šta je moje!"
A ako vam još usput i neka popuši kurac...
jebi ga...
- I to je to.
Kraj prve runde. Odličan posao.
Trebali bismo proveriti rezultate.
Klinci imaju 1500...
a odrasli su nešto slabiji s 1025.
I uskoro se vraćamo s Drugom rundom i muzičkim pitanjima!
Halo! Halo! Muzičko bonus pitanje.
I pitanje ide...
Klincima!
Klinci su u vođstvu.
I mogu povećati svoje vođstvo...
ako tačno odgovore na tajno muzičko pitanje.
Sada ću vam pročitati tekst iz opere...
a vi mi morate odgovoriti istim tekstom...
ali na originalnom jeziku na kojem je ova opera napisana.
A za bonus od 250... 250...
možete je i otpevati!
Sledi tekst.
"Ljubav je ptica buntovna koju ukrotiti niko ne može."
"I jalovo zvati ju je..."
"Ako odluči ne odazvati se."
- To je napisano na Francuskom...
iz opere "Karmen"
a ide ovako...
L'amour est un oiseau rebelle
Que nul ne peut apprivoiser
Et c'est bien en vain qu'on l'appelle
S'il lui convient de refuser...
- Vidim da imate kafu na štednjaku.
- Već je duže vreme ovde.
- Ja u principu volim hladnu kafu...
ali na dane poput današnjeg, kišovite i ostalo...
volim popiti vruću šoljicu.
- Želite li šoljicu kafe?
- Jel to u redu?
Vani padaju sekire.
A ne bih baš hteo odmah natrag.
- Ne znam koliko će sveža biti.
- Kladim se da će biti dobra, Klaudija.
- Pijete s mlekom ili šećerom?
- Oboje bi bilo dobro.
Klaudija, samo ću ti nešto reći...
tako da više ne moramo biti službeni dok uživamo u kafi.
Ne volim biti služben dok pijem kafu.
Neću te zapisati.
I ne želim ti prigovarati...
ali problem je u tome što su oko tebe ljudi...
ljudi koji rade kod kuće i pokušavaju to činiti što bolje.
A ako ćeš muziku slušati ovako glasno...
to će ih u svakom slučaju jako smetati.
Da radiš verovatno bi shvaćala...
ali ti ionako samo voliš slušati svoju muziku.
I to je u redu.
Samo malo pripazi na glasnoću.
Možda da zapamtiš broj na skali.
Ako je beli dan, to je ono što ja činim.
Stavim na dva i po...
i znam da je dovoljno glasno.
Ali ti svoju muziku voliš slušati glasno.
I to je u redu. To je kul.
Dobro je ponekad zarokati.
Ali ne možeš to raditi svaki dan...
inače ćeš sebi oštetiti sluh. Najozbiljnije.
Zar celo vreme slušaš tako glasno?
Izludećeš ljude oko sebe.
U svakom slučaju, shvaćaš šta mislim.
Živeli.
Da li te tvoj dečko gnjavi?
- Nemam dečka.
- Onda gospodin koji je bio na vratima...
- Nije mi dečko.
- U mnogo slučajeva kućnog zlostavljanja...
žena se boji progovoriti.
Ne moraš se bojati ako želiš nešto reći.
Jer kao policajac znam...
da može postati gadno.
Ako se mlada žena boji progovoriti...
sledeća stvar, ja ću doći zbog 187.
- Šta je 187?
- Ništa dobro.
A ovakve situacije uvek tako završavaju.
- Nije moj dečko. Nije ništa.
Gotovo je. Ozbiljno Neće se vratiti.
- Ne želim se ovde vraćati...
- Neće biti potrebno!
- Ne bih imao ništa protiv, kad bih
ponovo video tvoje lepo lice. Znaš.
- Odmah se vraćam.
- Tako... Daj da ti skinem sako,
pa ćeš lakše disati.
Jebo te, ne mogu više ovo nastaviti.
Ja...
Mislim da ću povratiti. Mislim.
Nisam povratio od svoje dvadesete.
- U čemu je problem? - Moram na WC.
- Isuse Hriste, Stenli. Ne možeš sada ići.
Imamo još minutu pre emitiranja.
Sada nije vreme za WC!
- Stenli, za koji se kurac to stalno događa?
- Oprostite, imate problema?
- Gledaj svoja posla!
- A ti pazi šta pričaš, klinjo!
- Zašto ne gledate svoja posla?
- Strpi se do pauze za reklame pa možeš ići.
Stisni.
- Ne gnjavite klince.
- Samo sam želeo pomoći. - Ne stvarajte nevolje.
- Niste vi još videli nevolje! Samo čekaj sledeću pauzu.
- U čemu je problem? - Ni u čemu.
- Lili! Molim te!
Odlazi od mene seronjo!
- Pazite. Pazite!
Nemojte to jesti.
Evo ga...
Maknite se od smeća!
- Fil, jesi li tamo? Ovde Čad.
Spojiću te s Dženet, Frenkovom asistentkinjom.
Ona će videti šta može učiniti?
- Hvala ti i sretno tebi i tvojoj majci.
- Hvala stari. I tebi isto. Dženet, jesi li tamo?
Dženet, razgovaraš s Fil Parmom.
- Imam rak, Meri. Ostalo mi je još dva meseca.
Nemam više vremena. U kostima mi je.
Nemam više šanse.
Sjeban sam.
- Još 15 sekundi.
Deset.
Pet, četiri, tri, dve...
- I vratili smo se, spremni za drugu rundu!
Razgovaramo s odraslim takmičarima.
Mim, ovde mi piše da ziviš u Čatsvortu u Kaliforniji...
i da imaš dvoje dece.
- Tako je. Imam šestogodišnj...
- Znaš li ti ko sam ja?
- Ti si porodični prijatelj, pretpostavljam.
- Šta ti to znaci?
- Ništa posebno. Samo pričam u točak.
- Ti govoriš u rimama, zagonetkama i Rub-a-Dubu.
Ali to mi više ništa ne znači.
Znaš, pre sam bio pametan.
Ja sam Kviz Klinac Doni Smit.
Ja sam Kviz Klinac Doni Smit s televizije.
- To je možda bilo pre mog vremena.
- Sećam se. U šezdesetima?
- Ja sam Kviz Klinac Doni Smit. - Kao što rekoh.
- Pametan klinac!
- Jednom te pogodio grom.
- Da, i?
- Čuo sam za to. - Je li bolelo?
- Ali sada si dobro. I, šta je šta?
- Šta? - Tako je.
- Nekad sam bio pametan. Sada sam samo glup.
- Bred, dušo, ko je ono rekao:
"Retko kada genije uništi samog sebe."?
Pa, bio je to divni Semjuel Džonson.
On je takoder pričao o čoveku: "koji ne da je bio samo glup...
vec je izazivao glupost i kod drugih.".
- "Bio uzrok gluposti i kod drugih."
- Boc! Boc!
- Reci ću vam jednu stvar.
Po životu Semjuela Džonsona niko nije srao...
niti mu je oduzet! Niko mu nije uzeo novac.
Ko mu je oduzeo i život i novac?
Njegovi roditelji? Njegovi mamica i tatica?
Niti su ga ostavili da živi svoj život... ovako...
Genije po kome su srali kada je bio mali...
a to ostavlja ožiljke! To boli!
Da li te je ikada udario grom?
To boli. I ne događa se svakome.
Električni napon...
koji pronađe svoj put u prostoru...
i sleti ti u telo i glavu!
Ne uništi samog sebe...
ne ako su mu njegovi roditelji oduzeli njegov prokleti život...
i njegov novac i reći ću vam ovo...
i ako to učinite, i ako ne...
- Roditelji su ti uzeli novac koji si osvojio na kvizu?
- Da. Jesu!
Šta ti to znaci: "Pričam u točak."?
- Stvari idu u krug, zar ne?
- Da, idu. Idu.
Ali ja ću ostvariti svoje snove.
- Zvuči setno poput tužne vrbe.
- Nekada sam bio pametan.
Ali sada sam samo glup.
- Hoćemo li piti u to ime?
- Pozabavimo se još malo tvojom prošlošću.
Malopre si pričao o...
subjektivnim iskustvima i nekim lošim stvarima...
ali tvoja me istorija pomalo zbunjuje.
- Zar još uvek gubimo vreme s tim?
To je tako dosadno.
- Samo želim nešto razjasniti.
- Oprosti. Hvala Maf.
U stvari, vrlo je zanimljivo...
i jako je bitan deo "Zavedi i uništi"
gde piše da bavljenjem prošlošću nećete napredovati.
I to je nešto što svojim dečkima stalno ponavljam.
- Nisam misli...
- Svoje studente učim pitanju: "Koja je svrha svega toga?".
- To mene pitaš?
Pa gledaj, samo pokušavam shvatiti ko si...
- Zbog čega?
- Frenk, sve što želim je shvatiti...
- Imam ja i pametnijih stvari s kojima se mogu baviti.
- Mislim da je ovo vrlo važno...
i možda bi se trebao time pozabaviti.
- Ne znam baš.
- Ne pokušavam te napasti.
- Ako tako želiš potrošiti svoje vreme u redu, kreni, kreni, kreni.
Ali iznenadićeš se koliko je to beskorisno.
Najbezvrednija stvar na ovom svetu...
je ono što je iza mene. Treće Poglavlje.
- Razgovarali smo o tvojoj majci...
tvom ocu i njegovoj smrti.
Ne želim te izazivati, ali moram pitati.
Samo želim raščistiti nešto što ne razumem...
- Nisam siguran da čujem pitanje.
- Pokušavam to formulirati što obzirnije.
- Koje je tvoje pitanje?
- Sećaš li se gdice Sims?
- Znam mnogo žena. Siguran sam da me se seća.
- Kada si bio dečak živela je u Tarzani.
- Mesto mog detinjstva.
Da li je ovo napadački deo intervjua?
Dolazi li me ta devojka ubiti?
- Ne. Samo želim nešto raščistiti...
i shvatiti tvoj odgovor na prethodno pitanje.
- Koje pitanje?
- Rečeno mi je da je tvoja majka umrla, Frenk.
- To ste samo čuli.
- Secaš li se gdice Sims?
Razgovarala sam s gdicom Sims tvojom komšinicom i
tvojom starateljkom nakon smrti tvoje majke 1980. godine.
A u svom sam istraživanju doznala...
kako si ti jedini sin Erla i Lili Partridž.
Ono što sam doznala od Barbare Sims...
jeste činjenica da je tvoja majka, Lili, umrla 1980.
I tako sam shvatila da su informacije i odgovori...
koje sam na svoja pitanja dobila...
od tvoje firme i tebe, netačni, Frenk.
I ako želim shvatiti...
ko si i zašto si...
tada smatram da je istorija tvoje porodice...
stvarna istorija tvoje porodice...
zapravo vrlo važna.
- Koje je tvoje jebeno pitanje?
- Pa, zapravo, mislim da moje pitanje glasi:
Zašto bi lagao, Frenk?
- Klinci... odrasli...
Želeo bih da se zamislite na pikniku.
Ako želite možete se zamisliti s prijateljima ili s porodicom...
Čućete tri note i reći ćete mi koje su...
i koju bi stvar s piknika mogle predstavljati.
Prve tri note. Dečki?
Izvoli, Tod.
- Znam ovo Džimi.
Znam tačno. To su note A-D-E...
a predstavljale bi Limunadu.
- Za 250. Molim sledeće tri note.
- Znam. To su E-G-G, što bi znacilo jaje.
- Za 500. Treće tri note. Dečki?
- Ne želiš vode?
- Ne, samo...
Tako sam sjebana, Alene.
Toliko stvari, previše stvari.
- Jesi li na nekakvim drogama ?
- Hoću ti nešto reći, ti si advokat, zar ne?
Nećeš ništa reći nekom drugom.
To je usluga. Odnos Advokat/Klijent.
Da li shvaćaš? - Ne baš.
- Ko psihijatar.
Kod psihijatra sam zaštićena.
Mogu reći neke stvari... Jebem ti!
Ne znam šta radim.
- Linda, na sigurnom si. U redu je.
Prijateljica si mi. Ti i Erl ste moji klijenti.
Štagod rekla, neće napustiti ovu sobu.
Nešto mi želiš reći?
- Moram ti nešto reći. Nešto ti moram reći.
Želim promeniti njegov testament.
Mogu li promeniti testament? Moram.
- Ne, ne možeš promeniti testament. Samo Erl to može.
- Ne. Ne shvaćaš. Nikada ga nisam volela.
Nikada ga nisam volela. Erla.
Kad smo se upoznali, pojebala sam ga, udala sam se za njega...
samo zbog njegovog novca. Shvaćaš?
Govorim ti ovo zato...
Ovo još nikome nisam rekla, nisam ga volela...
ali sada... Znam da sam u tom testamentu.
Zajedno smo je napisali. I sav novac koji dobijam...
ne želim, zato što ga sada toliko volim.
Zaljubila sam se u njega sada kada umire.
Gledam ga, a on mi odlazi, Alen.
Ima još par trenutaka...
Brinula sam o njemu kroz sve ovo. I šta sad?
- Poslušajmo.
- Ćao, Meri. Kako si ti i tvoje sedmoro dece?
Kao što si već do sada čula...
poterali smo tog Papu u poteru za novcem.
- Bice da je to Robert E. Le.
Žena mu se zvala Meri Park Kastis. Imao je sedmoro dece.
A mislio je na Papu kojeg je pobedio u Bici za Manasas.
- Potpuno tačno, gdice Mim. Sledeće pitanje.
- Daj čoveče. Sredi se.
- Dođi k sebi, Stenli.
- Bonjour, Josephine.
- Maintenant je suis en Egypte.
- Reci Mim.
- To Napoleon govori Žozefini.
- To je tačno, za 500. Sledeci glas.
- Ne želim da umre.
Nisam ga volela kada smo se upoznali...
i toliko sam mu loših stvari učinila a on to nikada nije saznao.
Stvari koje bih mu htela reći ispovediti...
Ali sada ga volim. Volim ga.
- Linda, na kakvima si sada lekovima?
- Nisam ni na kakvim jebenim lekovima!
Zar ne možeš ništa učiniti? Odvetnik si. Imaš tu moć.
Zar ne možeš promeniti njegov testament?
Ne želim novac.
Na bih mogla sama sa sobom živeti zbog tih stvari.
Jebala sam se posvuda. Varala sam ga, jebem ti.
Eto. Ti si njegov advokat, naš advokat.
A ja sam mu žena. I prekršila sam bračni zavet.
Prevarila sam ga toliko puta.
Drugima sam pušila kurce.
- Preljuba nije protivzakonita.
Ne možeš na sudu time poništiti opruku.
Linda smiri se. - Ne mogu.
- Ne moraš menjati testament.
Ako ne želiš ništa, možeš odbiti nasledstvo.
- Šta to znači? Ko će onda dobiti novac?
- Najbliži srodnik.
- Molim? To znači Frenk?
Ne. To se ne sme dogoditi.
Erl ne želi da on išta dobije.
- Ali to će se dogoditi.
- Ovo je toliko sjebano da više ne mogu podneti.
- Linda, prestani!
Smiri se, udahni...
i polako reši jedno po jedno.
- Jebo te, začepi. - Želiš da ti pomognem?
- Jebote, začepi! - Moraš se otrezniti.
- Sada, zaista, začepi. Jebote.
Molim te. Začepi, jebote.
Moram ići.
- Daj da ti pozovem prevoz. - Začepi, jebote!
- A sada zamislite da ste na probi s klasičnim kompozitorima...
i da je svaki od njih napisao aranžman...
za klasičnu temu "Šaputanja".
S nama je Nju Vorld Harmonika Trio...
i oni će nam odsvirati tri varijacije na temu...
kako su ih ovi kompozitori mogli napisati.
A vi morate reći ime kompozitora.
Dečki.
Reci Tod.
- Zvuči kao Brams.
Poput njegovog "Mađarskog plesa broj 6."
- Odlično, Tod. Dečki, sledeći kompozitor.
- Stenli.
- Ne znam odgovor.
- Nije tačno.
To nije tačno, Stenli.
Tačcan odgovor je Ravel.
Ravel.
A sada ću naše šaptače zamoliti...
da nam odsviraju treći muzički isečak...
Imali smo tri muzička isečka...
a ovo će biti treći koji će nam šaptači...
odsvirati, a to će...
Zapravo je vrlo prepoznatljiv. Šopen, ustvari.
I jako podseća na "Marš Militere."
Vrlo prepoznatljiv komad.
Pa ako bi hteli poslušati...
siguran sam da ćete prepoznati...
Delimično sam otkrio odgovor...
To je Šopen. Nisam vam želeo otkriti odgovor.
To je... molim vas... samo
Dečki, otpevajte nam pesmicu. Šopenovu pesmicu.
Poslušajmo sada Šopenovu pesmicu. Ne mogu...
- Snimaj jebeni naslov.
- Snimaj naslov. Snimaj.
- Snimaj naslov.
- Evo me natrag.
- Iako nije sveža, zaista je dobra kafa.
- Hvala ti. O čemu želiš pričati?
- Ne znam.
- Zar ne želiš razgovarati?
- Kako se zoveš?
- Džim Karing.
- Zovi hitnu. - Mislim da sam imao infarkt.
Ne treba, ne treba. Dobro sam. Sve je u redu.
Samo želim završiti emisiju.
- Ne, moramo ti pozvati hitnu.
- Mičite svoje jebene ruke s mene!
- Neka ti on pomogne.
- Reci ću vam šta se dogodilo.
- Zovi hitnu. Zovi ih odmah, Meri.
- Pao sam, nisam ništa video, ali sada sam OK.
Miči ruke s mene!
- Jesi li upišao gaće?! - Začepi!
- Šta se događa? - Ništa! Odlazite!
- Stenli, nemoj me terati.
Ja sam zadužena za vas i reći ćeš mi šta je bilo.
- Šta se dogodilo?
- U čemu je problem? - Ni u čemu. Dobro sam.
- Zašto nisi odgovarao na pitanja?
- Nisam znao odgovore. - Sereš!
Znaš odgovor na svako prokleto pitanje.
Čak sam i ja znao odgovore, a nisam ni upola pametan ko ti...
Sada mi reci šta se dogodilo?
- Upišao se u gaće.
- Upišao si se u gaće?
- Nisam. Sve je u redu.
- Ustani!
- Rekao sam da sam dobro. - Ustani.
- Isuse, Stenli, za koji kurac si to učinio?
- Samo želim nastaviti. Dobro sam.
- Odlično.s
Znate da ste vi voditelju hrana? Zato ostanite i tako ćete...
pokazati koliko ga volite, siguran sam da će vam biti zahvalan.
Sve je u redu. Opustite se.
Opusti se, draga. Sve je u redu.
- Dobro sam.
Sve je u redu, vidiš? Dobro sam.
To je bilo glupo, ha?
Isuse kriste.
Na koji sam kurac mislio?
Negde se smeju ko budale.
Reci im da imam bolesno koleno ili neki kurac.
Jebote, nije smešno.
- Šta da učinim? - Ono što sam rekao.
- Hoćeš li dovršiti ovu igru?
U redu, slušaj me!
Imaš dva dana do rekorda.
To još nikome nije uspelo.
Dovrši ovo i kupiću ti bilo što.
Samo moraš izdržati.
Drž' se mali.
Oprosti što sam ti stisnuo ruku. Volim te.
- Jel ćemo svršiti s tim? - Jebena glupost.
Zašto nisam zaposlio lekara?
- Moram ići s njim. Nemoj mu dozvoliti da to radi.
- Radi to već 30 godina.
- Ali ne znaš koliko je bolestan.
- Pa to je samo jebena emisija, Meri.
- Čuješ ovo?
- Boli li? - Ne.
- Šta je to? - To mi je u uhu.
To je TMJ.
To je medicinski naziv.
- Zašto se jedostavno ne zove pucketava vilica?
- Ili bolna-vilica. - Ili tako?
Lakše se pamti.
- Da, to je...
Zapravo ni ne znam da li to uopšte imam.
- Ovde 15-L-27, trenutno sam na šifri sedam.
Oprosti, ali to mi je posao.
- 15-L-27, primljeno.
- A tek smo se zagrejali.
- Da. Moram ići
Ako ćete onaj ponovo gnjaviti...
ili ako će ti muzika biti preglasna...
možda ponovo svratim na šoljicu kafe.
- Ili ako dođeš zbog 187.
- Nemoj. Nemoj se s tim šaliti.
Previše sam toga video.
- Oprosti.
- Sve je u redu. Samo se zafrkavamo.
Sve je u redu.
- U redu.
- Vilicu gore, a muziku dole, u redu?
- Da, hoću. Drago mi je što sam vas upoznala policajče Džim.
- Samo Džim. - OK.
- Ćao Klaudija.
- Šta je? Nešto si zaboravio?
- Ne... ja...
Razmišljao sam...
Čoveče, osećam se ko budala zato što to radim...
s obzirom da sam došao službeno...
i sve ostalo...
ali osećam da bih bio budala...
ako ne učinim ono što želim...
a to je da te pozovem da izađemo.
- Želiš izaći sa mnom?
- Da, molim te.
- Je li to ilegalno? - Delimično.
- Onda želim. I šta ćemo?
- Ne znam. Nisam razmišljao o tome.
Ne, nije istina. Razmišljao sam o tome.
Razmišljam o tome od kad si otvorila vrata.
- Stvarno?
I mislila sam da mi se nabacuješ.
Idemo večeras?
- Večeras sam slobodan, može.
Kada? - U 8:00?
- Završavam tek u 10:00. - Onda u 10:00.
- OK. Super
- OK. Ćao.
- Frenk, zaista te ne želim napadati.
Ali mislim kako nešto trebamo raspraviti...
Rečeno mi je da je tvoj otac Erl Partridž.
I rečeno mi je kako je napustio tebe i tvoju majku...
i da si se ti o njoj brinuo kada je bila bolesna...
da si brinuo o njoj za vreme njene borbe s rakom...
te da je gđica Sims postala tvoja starateljka...
nakon što ti je majka umrla.
Želiš li razgovarati o svojoj majci, Frenk?
- Ne, nije istina. I znaš šta?
I čak ako je ne napumpaš...
još uvek moraš vežbati s feministkinjom.
- OK.
- Učini to. Dok si na telefonu.
- Dok, Dženet je. Moram razgovarati s Frenkom.
- Ima intervju, Dženet.
- Prekini ga.
Odmah mi ga daj na telefon.
- Šta se dogodilo?
Dok, pronađi Frenka i daj mi ga na telefon.
- Daj, Frenk.
Šta radiš?
- Šta radim?
Tiho te prosuđujem.
- Za... četiri, tri, dva...
- Koji dan! Koja runda.
Vratio sam se...
i krećemo s poslednjom jedan-na-jednog rundom...
Pa ćemo saznati ko je ko.
Da vidimo rezultate.
Klinci imaju tačno 2000,
a odrasli nešto preko 4000.
No, to ne znači da klinci ne mogu pobediti.
Odrasli, ko je sretnik?
- Ja, Džimi.
- Dodi, Mim.
- Ne želim ići. Ovog puta ne mogu.
- Koji kurac pričaš?
- Moraš ići, Stenli. Ti si najpametniji.
- Ne želim ići. Zašto ne ide neko od vas?
- Ako sada ne ustaneš, doći ću do tebe
i prebiću te.
- Dosta mi je toga da ja uvek moram ići
Ne želim uvek ja biti taj.
- Klinci, znam da ne moram ni pitati.
Stenli, dovuci svoju guzicu ovamo.
- Loše mi je.
Pozlilo mi je.
Ponekad mešam melanholiju s depresijom.
Shvaćaš?
- Zašto ne odeš, prijatelju?
Desert ti se hladi.
- Loše mi je. - Ostani takav.
- Bolestan sam i zaljubljen.
- Izgledaš kao osoba koja meša to dvoje.
- Tako je!
To je prvi put da si ti u pravu.
Mešam to dvoje i nije me briga!
Volim te.
Volim te i bolestan sam.
Razgovaraćemo sutra.
Sutra idem na oralnu operaciju,
operaciju zubi.
Volim te, Bred.
Konobar Bred.
Ako me zavoliš, biću ti dobar.
Biću ti prokleto dobar.
Neću se ljutiti ako ne znaš ko je šta rekao.
Neću te kažnjavati zbog pogrešnih odgovora.
Učiću te i pričati ti...
- Mislim da imaš tajnog obožavaoca.
Nemoj biti preljubazan. Možeš ga povrediti.
- Začepi! Gledaj svoja posla.
- Smiri se, sinko!
- Bred, znam da me sada ne voliš.
- Opasno je mešati decu s anđelima.
- Želite znati šta je zajednički element cele grupe?
Znam odgovor na pitanje jer sam ga i ja dobio.
Imao sam to pitanje.
Ugljenik. Ugljenik.
U olovci, u obliku grafita.
U ugljenu je pomešan s ostalim nečistoćama.
A u dijamantu je u tvrdom obliku.
"Sve što smo hteli znati je zajednički element za celu grupu,
ali hvala ti na tom nepotrebnom znanju."
Klinci. Punih glava nepotrebnog znanja.
Hvala vam. Hvala.
Knjiga kaze: "Možda smo gotovi s prošlošću,
ali prošlost nije gotova s nama!"
I ne, nije opasno
mešati decu s anđelima.
- E to je ono što čekam.
Čekam te pozive. Čekam i molim se.
I nekad mi Isus kaže...
"Džim, danas imam iznenađenje za tebe.
Želim da upoznaš jednu mladu devojku.
A šta će biti posle toga, to je na tebi.
I ne mislim da ćeš zaribati."
Bože reći ću ti odmah,
neću zaribati.
Dao si mi šansu.
Prema ovoj devojci ću se lepo odnositi.
Ja sam sretan policajac.
To se zove nepropisno prelaženje ulice. Uspori.
- Prepustiću nekom drugom, Džimi.
- Stenli prepušta nekom drugom.
- Džimi, mi želimo da Stenli ide.
- Ne želim ići.
- Idem prema liftu, Dženet.
- Lepo. Fil, jesi li još tu?
- Da, ovde sam.
- Želim te nešto pitati.
Fil, jesi li još nekome ovo spominjao?
- Ne, nisam.
- Dobro, neka tako i ostane.
Zbog celokupnog osiguranja, shvaćaš?
Ovo je osetljiva situacija za Frenka i njegovu porodicu.
- Dženet, šta se događa?
- Odjebi Dok.
Fil, strpi se još minutu.
Staviću te na čekanje - Hvala.
- Jesi li blizu, Doc?
- Ričard? Džulija? Klinci, šta se događa?
Trebam igrača za jedan-na-jednog.
- Mi želimo da Stenli ide, ali nismo sigurni zašto on ne želi.
- Uvek odgovaram na pitanja...
i ne želim više.
- Koji se kurac događa? Šta mu je?
- Nemam pojma.
- Izlazim iz lifta, Dženet.
- Dobar. Dobar dečko.
- Hodam niz hodnik.
- Ako se klinac ne digne, nemamo emisiju.
- Televizija uživo, dame i bakcili.
- Mali seronja.
- U čemu je stvar? Igra se?
- Šta on, dovraga, radi?
- Diži se klinjo, diži se jebem ti.
- Vreme je isteklo.
- I to je to? Presedeo si intervju?
- Želela si moje vreme. Dobila si ga.
Nazvala si me lažljivcem. Izvodila si zaključke.
Rekla si mi: "Pa da sam znala...
onda ne bih pitala."
Pa zato to nije napad.
Ne želim biti neko ko se ne drži svoje reči.
I zato sam ti dao svoje jebeno vreme, kučko.
A sada odje...
- Jebena Dženet te treba.
Imamo problem.
- Neodlučnost deteta, dame i bakcili.
- Nije smešno.
Nije slatko.
Vidite li kako nas gledaju?
Jer, ja nisam igračka.
Nisam lutka.
A gledate nas tako jer mislite da smo slatki?
Jer... šta?
Trebao bi da se osećam kao nakaza...
zato što odgovaram na pitanja...
ili zato što sam pametan...
ili zato što moram u WC?
Šta je to, Džimi?
Šta je to?
Ja tebe pitam.
- Nisam siguran, Stenli.
- Ovde 15-L-27, trebam pomoć.
Imamo pucnjavu.
- Odgovor je Hamletto Claudius.
"Gresi otaca će pasti na njihovu decu..."
to je iz "Mletačkog trgovca".
Ali je pozajmljeno iz Izlaska 25.
- Oprosti, Frenk.
Nisam znala šta bi hteo da učinim.
Pitala sam ga sva bitna pitanja.
On je njegov bolničar. Sedi pokraj njega.
U pozadini sam čula glas tvog oca.
- Čekaj malo. On je u njihovoj kući?
- Da u kući su.
Pitala sam ga tačnu adresu i rekao mi je.
Znam da ti je teško.
- Ako mi hoćeš pomoći daj mi informacije.
Želim informacije. To je ono što želim.
Šta je rekao?
Ne želim se brinuti o njemu.
Šta hoće?
- Frenk, koji kurac hoćeš od mene?
- Ono što hoću, Dženet...
je da radiš svoj jebeni posao!
- Ja radim svoj jebeni posao!
Izvoli se javiti na telefon.
- Nisam lutka! Nisam smešan i sladak!
Pametan sam i to bi trebalo nešto značiti...
nešto što ljudi gledaju, jer sam pametan, pa zato i smešan!
Ja znam. Ja znam stvari
Znam... Znam...
Znam kad moram ići u WC, i tražio sam...
- Skini nas iz etera. Puštaj odjavu.
- Puštaj odjavu.
Jebo te Bog, proklet bio! Pička ti materina!
Koji kurac?! Jebemti! Jebemti! Jebemti!
Stenli, nemoj mi to raditi!
- Moram naći pištolj.
Gde je?
OK. Kreni.
Gde je? Nađi ga.
Nađi ga!
Nađi pištolj, Džime!
- Koji kurac hoćeš da ti kažem?
Moraš doneti odluku.
- Daj mi sekundu.
Daj mi sekundu.
- Koji kurac, Frenk?
Šta hoćeš da napravim?
- Šta radiš? - Razgovaram s Frenkom, Erlovim sinom.
- Spusti slušalicu. - Ne, on me zamolio...
- Spusti jebenu slušalicu!
Spusti! - Ne mogu!
- Frenk, jesi li tamo?
Želim da razgovaraš s njim.
Spojiću te.
- Spusti slušalicu! Ne možeš to raditi!
Ne smeš ga zvati. Nemaš pojma.
Ne smeš se petljeti u njegovu... u moju porodicu
Ovo je porodica. Ja i on. Razumeš?
Ne postoji niko drugi. Niko drugi!
Ovaj čovek... ovaj predivan čovek...
njegov sin ne postoji. On je mrtav.
Ko ti je tražio da to učiniš?
- Erl. - Sereš!
Sereš! Nije te tražio!
On ne želi s njim razgovarati!
I zato ne seri kako te on to tražio!
Ne postoji niko osim mene i njega! Niko!
- Zamolio me.
Oprosti. Oprosti.
- Meri, makni me odavde. Moram kući, k Rouz.
- Meri, odvezi ga.
- Idite iza. - Jesmo li pobedili ili izgubili?
- Ne znam, Ričard.
- Izgubili ste. Vidi se po zadnjem rezultatu.
- To nisu prava pravila, Luis.
- To jesu pravila, sinko.
- To je sranje i znaš to!
Ko to kaže? Gde to piše ?
Ovde su pravila drugačija! Ovo je TV kviz!
Oni nemaju jebena sportska pravila!
- Ričard, začepi i prestani.
- Da se nije popišao u gaće...
pobedili bi ove jebene kretene!
Imali smo pobedu!
- Koji si kurac napravio mom klincu, Bart?
Miči ruke s mene, ti kretenski dečiji producentu.
- O, Bože, zašto mi se to događa?
Bože, pomozi mi da rešim ovo.
Izgubljen sam.
Ne znam zašto se ovo događa, Bože.
Molim te Bože.
Štagod da sam učinio, ispraviću.
Učiniću dobru stvar.
Molim te, Bože, pomozi mi pronaći pištolj.
- Slušaj, Fil.
Žao mi je.
Oprosti što sam te pljusnula.
Ne znam šta radim.
Ne znam kako da ovo učinim.
Učinim nešto i zajebem.
Zajebala sam.
Možeš li mi oprostiti?
- Sve je u redu.
- Možeš li mu reći da mi je zao...
za sve stvari koje sam učinila, što sam zajebala?
Oprosti.
Okrenuću se i otići...
i neću ga gledati, svog muža, svog Erla.
I reći mu...
Da je OK. Da sam OK.
Reci mu, da mu zahvaljujem za sve što je učinio za mene.
Sa mnom će sve biti u redu.
I da znam.
- Dobrodošli s pauze!
I dečki, kako vam se sviđaju načosi?
Ali nismo došli zbog jebene hrane.
Ovde ste kako bih vas prosvetlio, uzdignuo...
i poslao vas u, sada, ne tako nepoznatu buducnost.
I zato me sledite.
"Kako se pretvarati da si drag i brižan."
Ne, ne želim mikrofon.
Dakle...
ovo je zaista bitno poglavlje...
kao što ćete i sami videti.
Krenimo zato s bitnim stvarima.
Dečki, navalimo.
Muškarci su svinje.
Molim? Muškarci su svinje.
Zar nije to što one govore?
Zato što radimo loše stvari?
Radimo grozne, ogavne, gnusne stvari.
Stvari koje niti jedna žena ne bi nikada učinila.
Ne, žene ne lažu.
Žene ne varaju.
Ne manipulišu nama.
Shvaćate kuda ciljam.
Vidite li šta nam društvo radi?
Ali klincma govore: "Vau, žena!"
A mi smo presnažni da bi se ispričavali.
"Oprosti."
"Tako mi je žao, mala. Tako mi je žao."
Šta je to...
Šta je to šta trebamo?
Njihove pičkice? Njihovu ljubav?
Mama mi ne da da igram fudbal...
a tata me tuče, zar sam to ja?
I zato radim šta radim?
Jebeno sranje.
Neću se izvinjavati zbog toga što jesam.
Neću se izvinjavati zbog toga šta trebam.
Neću se izvinjavati zbog toga šta želim!
Izvadite svoje plave priručnike.
Okrenite stranicu 18 u plavim priručnicima.
Ovo je jebeno sranje!
Izvadite bele priručnike.
Učinite to.
Okrenite stranu 23 u belim priručnicima.
"Kako se pretvarati da si drag i nežan."
- Hej, dođi ovamo.
Ja...
Pokušaću pričati.
Znaš, pokušaću...
reći nešto... nešto...
Poznaješ li Lili, Fil? Poznaješ li je?
- Ne, ne poznajem.
- Ona je moja ljubav, moj život, ljubav života.
U školi...
u školi imam 12 godina, idem u 6 razred.
Vidim je.
Nisam išao u njenu školu, ali...
ali smo se upoznali.
Moj ju je prijatelj znao.
Rekoh mu...
"Ko je ta cura? Ko je ta Lili?"
"Oh, ona je zločesta. Spava s dečkima."
Da, to je rekao, ali onda ponekad...
Išao sam u drugu školu, shvaćaš.
Ali onda...
Kako se zove ono na kraju srednje škole?
Šta je ono na kraju?
- Matura.
- Ne, ne, razred. U kojem si razredu?
- U četvrtom.
- I tako sam taj razred pohađao u njenoj školi.
Razred... to je četvrti razred.
I upoznali smo se.
Bila je...
jebeno lepa ko lutka.
Predivna lutka od porculana.
A tek kukovi...
Kukovi ko za porod, znaš takve?
- Znam.
- Tako predivni.
A varao sam je...
ponovo i ponovo i ponovo.
Jer sam hteo biti muško.
I nisam želeo da ona bude žena.
Pametna, slobodna osoba koja je nešto.
Moj jebeni mozak.
Tako glup, taj jebeni mozak.
Glup.
Isuse Hriste!
Na šta sam mislio?
Da li sam mislio na to što sam napravio?
Bila mi je žena 23 godine...
a ja sam je varao ponovo i ponovo.
Jebena kretenčina, eto šta sam.
Izašao bih vani... i jebao
a onda bih došao kući k njoj u krevet...
i rekao bi joj: "Volim te."
To je Džekova majka.
Njegova majka, Lili.
Njih dvoje...
sam imao...
i izgubio.
I za tim žališ.
To je...
za tim žališ i to sažaljevaš...
i blah, blah, blah...
nešto, nešto.
Daj mi cigaretu.
Pogreške poput ovih...
ne smeš raditi.
Ponekad...
pogrešiš i OK.
Ponekad nije OK... tada radiš one druge.
Znaš da moraš raditi bolje.
Voleo sam Lili.
Varao sam je.
Bila mi je žena 23 godine.
I imam sina.
A ona ima rak.
I nisam tamo...
a on se mora brinuti o njoj.
Bilo mu je 14 godina.
Kada...
Kada se brinuo za svoju majku...
i gledao kako mu umire.
Mali dečak, a ja nisam tamo.
I ona umre.
Toliko sam je volio.
A znala je šta sam radio.
Znala je za sve jebene gluposti koje sam napravio.
Ali njena je ljubav...
bila jača od bilo čega što možeš zamisliti.
Prokleto sažaljenje.
I ja ću umreti.
Sada ću umreti, i reći ću ti...
za čim najviše žalim...
Pustio sam svoju ljubav.
Šta sam to učinio?
Imam 65 godina.
I sramim se.
Pre milion godina...
Jebeno sažaljenje i krivicaa sve te stvari...
Nemoj da ti iko ikada kaže...
kako ne treba ni za čim žaliti.
Nemoj to dozvoliti.
Žali za čime god želiš.
Iskoristi to. Iskoristi to.
Iskoristi sažaljenje kada hoćeš i za šta god hoćeš.
Možeš ga iskoristiti, OK?
O, Bože.
Dugačak je ovaj put bez ičega.
Kratka priča...
o moralu.
Ljubav.
Ovaj jebeni život...
je tako jebeno težak.
Predugačak.
Život nije kratak. Dugačak je.
Prokleto je dugačak.
Prokletstvo.
Šta sam to učinio?
Fil. Fil, pomozi mi.
Šta sam to učinio?
- Huan, ćao, kako si?
Kako je?
Mislim da ću ostati do kraja.
- Jesi li siguran?
OK. Laku noć.
- Tako si glupa.
"Da li je ljubav
Ono što si očekivao
Kada si je prvi puta
Osetio
Dobio si
Šta si želeo
I sada to ne možeš izdržati
Ali znaš da neće
prestati
Neće prestati
Sve dok se ne urazumiš
Siguran si
Da postoji lek
I kako si ga konačno našao
Misliš
Kako će te piće
Umanjiti
Da možeš živeti sam na dnu
Ali neće prestati
Neće prestati
Sve dok se ne urazumiš
Pripremi popis za sve što trebaš
Pre nego što potpišeš pristanak
Zato što neće prestati
Neće prestati
Sve dok se ne urazumiš
Ne, neće prestati
Sve dok se ne urazumiš
Ne, neće prestati
I zato odustani!"
PRESTANAK KIŠE NOĆU LAGANO VETROVITO
- Ti znaš. Znaš. Znaš
Idemo, kreni, kreni, kreni.
Ćao, dušo. Trebam uslugu.
- OK. Makni se, Maks.
Makni se, Majls.
Ćao. Ti si Frenk? Džek?
- Ti si Fil?
- Pokušao sam doći do tebe. Ali je linija pukla.
Ostani ti, Maks! Daj! Molim te!
- Dobio sam poruku. - Nisam te mogao naći.
Erl me zamolio, pa sam pogledao u rokovnik.
Ali nema broja. Nema ničega.
- Je li ona, kakosezove...
Linda? Nije ovde, izašla je. Nema je.
Čuj, žao mi je.
Nisam znao šta da napravim.
Tvoj me tata tražio da te nađem...
a nisam imao tvoj broj.
Pa sam nazvao. Hoćeš li ući?
- Hoću. Hej, Fil? - Da?
- Prebiću ove jebene pse samo ako mi se približe.
- U redu.
Uđi. Ovo je Blejk.
- Makni ih.
- Majls. Evo.
U redu. On je unutra
Pa ćemo svi ući.
Hoćeš li ući?
- Ne, staću ovde na trenutak, Fil.
- Mlada damo!
Hej, probudite se.
Šta je s vama?
- Evo.
- Kako ćemo ovo preživeti?
- Pa preživećemo.
Učinićemo to. Nešto ćemo smisliti.
Učinićemo ono što ćemo učiniti, valjda.
- Voliš li me, Rouz?
- Ti si moj zgodan muškarac.
- Ja sam loša osoba.
Mislim...
Govorim to ovo sada...
jer želim sve raščistiti, da sve bude jasno...
i želim ti se ispričati za sve gluposti koje sam učinio.
Varao sam te.
Varao sam te i to me ubija...
krivica zbog toga šta sam učinio...
Ne bih želeo da misliš...
Možda si znala.
Mislim da si možda i znala.
I nadam se kako ovo ne činim...
samo zato da bih se osećao bolje zbog svega što sam učinio...
već i za tebe. Ne želim se osećati kao idiot...
zato što ti tu sediš.
Ti si ona koja je dobra.
Shvaćaš?
- Jesi li ikada izašao s nekim i lagao na sva pitanja?
Zato što si hteo biti kul...
osećati se bolje ili šta već...
Hteo si biti pametniji, bolji...
I možda nisi...
lagao...
već nisi sve rekao.
- To je normalno.
Jer, gledaj, ljudi kada izađu van, na sudar,
žele impresionirati drugu osobu.
Ili se boje nešto reći...
jer misle kako ih zbog toga druga osobe neće voleti.
- Hvala. - Hvala.
- I jesi li ti to ikad učinio?
- Ne izlazim baš puno.
- Zašto ne?
- Nikada nisam upoznao nekoga s kim bi hteo ići van.
- Kladim se da to govoriš svim curama.
Hoćeš se nešto dogovoriti sa mnom?
Kao što sam rekla...
ljudi se boje reći neke stvari...
ne usude se reći stvari koje su istinite...
Ne treba...
Ne treba ponavljati greške.
Dogovorimo se nešto.
Ja ću tebi reći sve i ti ćeš meni reći sve...
i možda izdržimo sva ta sranja i laži...
koja uništavaju druge ljude.
- "Sranja i laži."
- Šta?
- Zaista koristiš težak jezik.
- Oprosti.
- Ne u redu je.
- Nisam želela... znam da zvučim vulgarno...
- U redu je. - Žao mi je.
- Nije to ništa. Meni je žao.
- Idem na minutu u WC, samo...
- Ući ću unutra. Da li su psi unutra?
- Jesu, ali oni samo leže uz prozor.
- Hoću da uđeš sa mnom,
ako mu šta zatreba...
jer, ja mu ne želim pomagati.
I, Fil, prebiću ove jebene pse...
ako mi se približe.
Ne izgledaš tako strašno.
Ti papčino.
"Kurčina." To si stalno govorio?
"Kurčina."
Ali ti si kurčina, Erl.
Boli, zar ne?
Zasigurno te boli?
I nju je jako bolelo.
Sve do kraja jako ju je bolelo.
Znam, jer sam bio tamo.
Ali ti ne voliš bolesti, zar ne?
Ja sam bio tamo.
Čekala je da nazoveš.
Da dođeš.
Neću plakati.
Neću zbog tebe plakati!
Ti kurčino, znam da me čuješ.
Želim da znaš kako te mrzim iz dna jebene duše.
Možeš mi tu crknuti, jebote.
I nadam se da te boli. Nadam se da te jebeno boli.
- Disanje joj je na šest.
Stavimo je unutra.
- Pogledaj svoj ego
Makni ga, jer ja sam Prorok
Profesor
O Crvu ja te učim
Što propao je čovek
I krvnik naš već dugo
Koji pred vragom sada beži
A dugovi mu rastu
A ako te povrediti želi
Tad bol će doneti
- I jel ti je lakše sada kada si sve rekao?
- Ne znam.
- Mislim, ne ljutim se.
Mislim ljuta sam, ali nisam.
Shvaćaš?
- Toliko te volim, Rouz.
- Nisam još gotova s pitanjima.
Zašto Klaudija ne razgovara s tobom,Džimi?
Zašto?
- Zato jer...
Oboje ne znamo. Zašto pitaš?
- Mislim da znaš.
- Možda...
ne znam.
- Reci, Džimi.
- Želela sam to učiniti.
- Pa...
- Osećam se dobro, zato što sam učinila šta sam želela.
Mogu li ti nešto reći?
- Da, naravno.
- Zaista sam nervozna jer ćeš me uskoro mrzeti.
Doznaćeš neke stvari o meni i mrzećeš me.
- Koje? Na šta misliš?
- Imaš toliko dobrih osobina...
i izgledaš tako sređeno.
Policajac si...
koji je sposoban nositi se sa svim problemima.
- Danas sam izgubio pištolj. - Molim?
- Danas sam izgubio pištolj...
i sada me mnogi ismejavaju.
Želeo sam ti to reći. Želeo sam da znaš.
To me gnjavi.
Zbog toga izgledam kao budala.
I osećam se kao budala.
Rekla si kako bismo trebali govoriti stvari...
reći ono šta mislimo, da ne lažemo.
Želim ti reći kako sam izgubio pištolj.
Ja nisam dobar policajac.
Gledaju me s prezirom i znam...
i bojao sam se da kad doznaš da ti se više neću sviđati.
- Džim, ovo je bilo super.
- Žao mi je.
- Šta si rekao.
- Nisam ni sa kim izlazio od kad sam bio oženjen...
to je bilo pre tri godine.
Štagod mi želiš reći...
za štogod misliš da će me oterati, neće.
Saslušaću te.
Pažljivo ću te saslušati ako to želiš.
I neću te osuđivati.
Znam da to ponekad činim. Ali neću.
Znam ja slušati.
I ne moraš se bojati da ćeš me oterati...
i misliti kako ja mislim i tako dalje.
Reci štogod da je i ja ću te saslušati.
- Ne znaš koliko sam jebeno glupa i luda.
- U redu je.
- Imam problema, OK?
- Sve ću prihvatiti.
- Ja sam ovo započela, zar ne! Jebem ti!
- Štagod da je, reci.
Videt ćeš.
- Želiš li me poljubiti?
- Da želim.
- Reci, Džimi.
- Mislim kako ona misli...
da sam je silovao.
Misli te grozne stvari koje je sebi nekako utuvila...
...misli kako sam ih učinio.
Rekla mi je to zadnji puta kada sam je video...
pre deset godina kada je otišla.
"Dirao si me. Znam to"
Neka luda misao u njenoj glavi.
- Jesi li je ikada dirao?
- Ne znam.
Ne znam. Zaista ne znam.
- Ali ne možeš reći.
- Ne znam šta sam učinio.
- Znaš. Znaš!
Ali nećeš priznati.
- Ne znam.
- Šta? Molim te. Molim te.
- Zaslužuješ da umreš sam zbog toga šta si učinio!
- Ali ne znam šta sam učinio.
- Znaš!
- Da li ćeš ostati ako kažem da znam?
Ali ja ne znam šta sam učinio.
- Trebao bi znati!
- Sada kada si me upoznao bi li imao išta protiv...
da me više nikada ne vidiš? - Molim?
- Samo reci ne.
- Neću reći ne. Čekaj, Klaudija.
- Samo me pusti, Džimi.
- U čemu je stvar? - Molim te, molim te.
- Zašto nisi nazvao?
Mrzim te.
Proklet bio, kretenu jebeni.
O, Bože, ti kretenu jebeni.
Nemoj mi otići, ti kretenu jebeni.
O, Bože, nemoj mi otići ti kretenu jebeni
- Šta ja to radim?
Koji kurac ja to radim?
Jebemti.
- Šta?
Šta to radiš glupane?
O Bože.
- Žabe padaju s neba.
- Idemo! Idemo!
- Klaudija, mama je! Dušo, otvori vrata!
Klaudija, jesi li unutra?
- Mama! Mama!
- U redu je. U redu je.
U redu je. Sada je sve u redu. OK je. Sve će biti u redu.
ALI DOGODILO SE
Ovo se zaista događa.
Ovo je nešto što se zaista događa.
I TAKO DAKLE...
- Imamo slučaj vešanja trojice muškaraca...
i ronioca...
a i samoubistvo.
Postoje priče o slučajnostima...
povezanostima i čudnim stvarima...
i šta je šta, ko zapravo zna?
A mi znamo reći...
"Pa ako sam to video u filmu, ne verujem."
Neko je upoznao nekoga i nekoga...
i tako dalje.
A skromno mišljenje ovog naratora je...
kako se ove čudne stvari događaju stalno.
I tako to ide i ide.
I knjiga kaže...
"Možda smo gotovi s prošlošću...
ali prošlost nije gotova s nama."
- Oprosti, Džek.
Zovu iz bolnice u vezi s Lindom.
- S kim?
- Lindom. U bolnici je.
Mislio sam kako bi trebao razgovarati s njima kad si već tu.
- Hoće li biti dobro?
Možete li mi reći gde ste?
- Jeste li pri sebi, Linda? Dobro.
Zovete se Linda, zar ne?
Samo se opustite. Tako.
Prebolećete vi ovo.
- Tata.
Tata, moraš biti bolji prema meni.
- Idi u krevet.
Moraš biti bolji prema meni, tata.
- Idi u krevet.
- Znam da sam napravio glupost.
Totalnu glupost.
Staviti protezu.
Mislio sam...
Mislio sam da će me tada zavoleti.
Staviti protezu.
Zbog čega?
Zbog nečega za šta ne mogu...
Ja ne znam kuda bih stavio stvari, znate ?
Zaista imam ljubavi za davanje.
Samo ne znam šta bih s njom.
- Mnogi ljudi misle kako je to samo posao.
Odeš na ručak... i posao je gotov.
Nešto tako.
Ali to je 24-satna obaveza.
Ne postoje dva načina.
I ono što većina ne shvaća...
jeste koliko je to teško.
Ljudi misle kako je to posao osuđivanja...
da njih osuđujem, ali ja to ne činim.
I to ne bi trebali činiti.
Moram sve uzeti u obzir...
i staviti na pravo mesto.
Ponekad ljudima treba pomoći.
- Imam prijatelja koji je odličan stručnjak...
za oralnu hirurgiju.
- Ponekad ljudima treba oprostiti.
A ponekad moraju ići u zatvor.
- Nazovi me zbog zuba, OK?
- I to mi je zaista teško...
poslati ih tamo.
Hoću reći, zakon je zakon.
A ja ga neću prekršiti.
Možete nekome oprostiti.
E, to je teško.
Šta zapravo možete oprostiti?
Težak deo posla.
To je težak deo života.
- Želeo sam doći...
i reći ti nešto...
reći nešto bitno, onako kako si ti rekla.
Rekla si kako moramo govoriti stvari i učiniti ih.
I ne lagati, ili tajiti...
i raditi stvari koje ljude uništavaju.
Ja ću to učiniti.
Učiniću ono što si rekla, Klaudija.
Ne mogu ovo pustiti.
Ne mogu te pustiti.
A sada...
Sada me poslušaj.
Ti si dobra osoba.
Ti si dobra i divna osoba...
i neću ti dozvoliti da odeš.
I neću ti dozvoliti da govoriš te stvari...
kako si glupa ili ovo ili ono.
Neću to trpeti.
Ako želiš biti sa mnom...
onda budi sa mnom.
Shvaćaš?